Справа № 404/8683/25 
Номер провадження 2/404/3099/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:
головуючого судді – Іванової Н.Ю.
при секретарі - Коцюбі Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 16 283,58 грн. та сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн.
В обґрунтування позову посилався на те, що відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі за кредитним договором. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Ухвалою судді від 16 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 
21 листопада 2025 року від представника відповідача, адвоката Пушкарьова Д.Є. до суду надійшов відзив на позовну заяву. Вказано, що до позовної заяви не додано жодного документу, який міг би підтвердити факт виконання позикодавцем за названим вище договором свого обов`язку з перерахування грошових коштів в будь-якій сумі відповідачу як позивальнику.
За текстом договору позики не зазначено повних банківських реквізитів відповідача як позивальника (зазначено лише початок та кінець номеру рахунку та взагалі не вказано найменування банку), без чого здійснення позикодавцем свого обов`язку з перерахування коштів на користь позичальника не є можливим, що вказує на недосягнення сторонами згоди щодо цієї істотної умови.
Вказані у договорі адреса електронної пошти та номер телефону також відповідачу не належать і ніколи не належали. 
Крім того, за текстом договору позики мітяться посилання на нібито його укладення на основі певних Правил надання грошових коштів у позику, а також Офіційної програми лояльності для споживачів фінансових послуг «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» станом на день укладення договору позики, тобто станом на 01 грудня 2021 р. 
Вказано, що до позовної заяви не додано жодних доказів на підтвердження укладення названого договору позики саме відповідачем, зокрема доказів укладення ним такого договору в порядку Закону України «Про електронну комерцію». 
За текстом позову ставиться питання про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 10233,58 грн., що значно (майже у три рази) перевищує розмір відсотків, які нараховуються на тіло кредиту згідно Додатку № 1 до договору позики, а саме 3611,85 грн. 
За наведених обставин немає підстав вважати названий вище договір позики укладеним в розумінні ч. 1 ст. 1046 ЦК України. Відповідно цей договір не породжує жодних обов`язків для відповідача і жодних прав для позивача як правонаступника позикодавця за договором.
Зазначав, що очікує у зв`язку з розглядом даної справи понести судові витрати у вигляді оплати за надання правничої допомоги в орієнтовній сумі до 8000 гривень
Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якій вказано, що для укладення договору в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноруч. Кредитний договір був укладений з позичальником в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договору.
У відповідності до умов укладеного договору, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану власноручно Позичальником при укладанні договору: НОМЕР_1 .
Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання договору чи про зарахування та розподілення сплачених коштів відповідачем висловлено не було.
Копія (Витягу) з реєстру боржників містить лише дані ОСОБА_1 інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб. 
Вважає обставини, на які посилається представник відповідача у відзиві на позовну заяву не обґрунтованими, недоведеними, такими, що суперечать умовам укладеного правочину, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ та не повинні братися судом до уваги.
01 грудня 2025 року представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив. Вказано, що позивач не додає жодних доказів на підтвердження наступних фактів: а) факту заповнення відповідачем будь-якої заявки на сайті названої юридичної особи; б) факту існування станом на 01 грудня 2021 р. (на день укладення зазначеного у позові договору кредиту) на сайті названої юридичної особи Заявки на отримання кредиту з конкретними умовами, зокрема з умовами, яка зазначені у тексті договору кредиту, що доданий позивачем до свого позову; в) факту існування взагалі станом на 01 грудня 2021 р. (на день укладення зазначеного у позові договору кредиту) будь-якого сайту названої юридичної особи, де відповідач або будь-якого інша особа могла ознайомитись із умовами кредитування та заповнити Заявку на отримання кредиту.
Заявлене позивачем клопотання про витребування доказів вважає таким, що не підлягає задоволенню.
17 грудня 2025 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів, задоволено.
23 квітня 2026 року до суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення у справі, вказано, що у наданій суду виписці з особового рахунку відповідача за період з 01 по 14 грудня 2021 року дійсно наявний запис про зарахування на цей рахунок 01 грудня 2021 р. платежу в сумі 6050 грн.
У відповідній графі «призначення платежу» щодо названої суми вказано «отримання коштів, здійснених переказом р2р за карткою …». Жодні конкретні відомості щодо даного платежу і зокрема щодо особи, якою він здійснений, у виписці відсутні, що не дозволяє співвіднести його з наданими позивачем даними про вчинення подібного платежу саме ним і саме в порядку виконання ним як позикодавцем своїх зобов`язань за договором позики № 77327727, згідно якого ним заявлений позов у даній справі. 
Позивачем не надано суду жодного документу на підтвердження здійснення названого платежу саме ним.
Відповідно до відкритих даних щодо значення терміну «переказ грошових коштів в порядку р2р» з порталу «Дія Бізнес» подібні перекази являють собою електронні перекази коштів між фізичними особами без участі посередників у вигляді банківських установ. 
Позивач фізичною особою не є, водночас відповідач і впродовж 2021 року, і до, і після цього неодноразово отримував від інших осіб, в тому числі від своїх родичів, грошові перекази на названу його картку, на різні суми. 
Зокрема навіть у названій наданій суду ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» виписці подібні перекази грошових коштів, в тому числі від родичів, відповідач лише за період з 01 по 14 грудня 2021 року отримував ще 5 разів , а саме: 06 грудня 2021 р. – в сумі 1800 грн., 07 грудня 2021 р. – в сумі 1768 грн., 08 грудня 2021 р. – в сумі 60 грн., 09 грудня 2021 р. – в сумі 1900 грн. та 14 грудня 2021 р. – в сумі 5500 грн. 
В кожному з цих випадків призначення платежу є таким самим – «отримання коштів, здійснених переказом р2р за карткою …», що чітко доводить, що в усіх випадках мали місце саме перекази коштів між фізичними особами. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.
Відповідач та його представник, адвокат Пушкарьов Д.Є. у судове засідання не з`явились. 
Представник відповідача надав до суду заяву у якій вказував, що проти позову заперечує та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. 
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що 01 грудня 2021р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 77327727, який відповідач підписав електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором.
Згідно п. 1 договору, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
У р.2 договору визначені параметри та умови позики, порядок і графік повернення позики та сплати процентів: сума позики 6050 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка/день 1,99% (фіксована), орієнтовна загальна вартість позики 9661,85 грн.
Відповідно до Додатку №1 до договору позики сторонами було підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка містить умови аналогічні зазначеним в п.2 договору.
Судом встановлено, що 01 грудня 2021 року на картку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 здійснено переказ коштів у сумі 6050 грн.
З розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість відповідача по договору непогашена, складає: 16 283,58 грн., з яких: 6050 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 233,58 грн. – сума заборгованості за пенею.
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Передача права вимоги до відповідача позивачу за договором позики підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників а договором факторингу. 
Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що кредитний договір укладався між сторонами в електронній формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини першої ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІУ від 22.05.2003, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). 
Порядок укладення електронного договору визначений ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. 
Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». 
Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини.
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Наявними у матеріалах справи доказами також підтверджується факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем.
Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження № 61-28582ск18).
Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Виходячи з ст.22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів України» документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як платіжні доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога та меморіальний ордер.
Відповідно до п.62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом, і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі №175/35/16-ц, від 04 вересня 2024 року у справі №426/4264/19.
Суду позивачем надано докази видачі відповідачеві кредитних коштів.
Таким чином, в порушення вищезазначених правових норм та умов договору позичальник своєчасно не повертає кредит, тобто порушує свої зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з чим позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором на суму заборгованості за основною сумою боргу 6050 грн., за відсотками, які нараховані в межах строку дії договору, у розмірі 3611,85 грн. Загальний розмір заборгованості, яка підлягає до стягнення становить 9661, 85 грн.
Відтак, суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, позовні вимоги частково доведеними, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №77327727 у розмірі 9661, 85 грн.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір у сумі 3028 грн., що підтверджується платіжною інструкцією.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1796,82 грн., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись положеннями статей 4, 13, 141, 258–265, 274–276, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором № 77327727 у розмірі 9 661, 85 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1796,82 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, адреса: 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, буд. 30. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , 
РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст судового рішення складено 08.07.2026 року. 

Суддя Фортечного районного суду 
міста Кропивницького Н. Ю. Іванова