| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/15547/24 Суддя (судді) першої інстанції: Ольга ТКАЧЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді: - Осіпової О.О.,
суддів: - Златіна С.В., Воловика С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною відмову відповідача щодо зарахування позивачу періодів роботи з 13.06.1978 по 21.07.1994 у Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні у подвійному розмірі;
- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу періоди роботи з 13.06.1978 по 21.07.1994 у Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні у подвійному розмірі та перерахувати пенсію з 24.10.2024.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 р., адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправною відмову відповідача у перерахунку пенсії позивачу з урахуванням стажу роботи у Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні з 13.06.1978 по 21.07.1994 у подвійному розмірі;
- зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням стажу роботи у Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні за період з 13.06.1978 по 21.07.1994 у подвійному розмірі з 01.11.2024;
- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено;
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачу судовий збір у розмірі 900 грн.
Не погоджуючись з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 р., відповідач подав апеляційну скаргу.
Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На обґрунтування зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та безпідставно дійшов висновку про наявність підстав для зарахування періоду роботи позивача у Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні у подвійному розмірі. 
Зазначає, що заява представника позивача від 24.10.2024 не є заявою про перерахунок пенсії у розумінні Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), а тому була розглянута в порядку Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР). Вказує, що пільговий порядок обчислення стажу за роботу у психіатричних закладах після 01.01.2004 застосовується лише для визначення права на пенсію на пільгових умовах та за вислугу років, тоді як пенсію позивачу призначено ще 20.11.2002, а після її призначення він не працював і права на перерахунок пенсії не набув. 
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. На обґрунтування зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у нього права на перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи у психоневрологічній лікарні у подвійному розмірі. 
Зазначає, що на момент звернення за перерахунком пенсії ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) передбачала зарахування роботи у психіатричних закладах охорони здоров`я до стажу роботи у подвійному розмірі. Вказує, що Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня є закладом надання психіатричної допомоги, а тому період його роботи з 13.06.1978 по 21.07.1994 підлягає зарахуванню до стажу у подвійному розмірі незалежно від того, чи діяла відповідна редакція ст. 60 на дату призначення пенсії.
Апеляційний розгляд справи відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що позивач з 20.11.2002 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону № 1058-IV.
Позивач 24.10.2024 звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії з урахуванням при її обчисленні періодів роботи в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні з 13.06.1978 по 21.07.1994 у подвійному розмірі.
Листом від 06.11.2024 відповідач повідомив про відсутність підстав для пільгового обчислення стажу роботи, оскільки зміни в ст. 60 Закону № 1788-XII щодо пільгового обчислення стажу роботи у психіатричних закладах набули чинності 15.08.2003, пенсія за віком позивачу призначена 21.11.2002 до внесення змін і після призначення пенсії заявник не працював (не набув право на перерахунок пенсії).
Відповідно до форм РС-право страховий стаж позивача складає 31 рік 8 місяців 28 днів, зокрема періоди роботи за Списком № 2 (з 13.06.1978 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 21.07.1994) розраховані в однократному розмірі.
Вважаючи відмову відповідача протиправною позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом № 1788-ХІІ та Законом № 1058-IV.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За визначенням, наведеним у ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах встановлює ст. 60 Закону № 1788-XII.
Згідно зі ст. 60 Закону № 1788-XII (у редакції на дату введення в дію та чинній на час призначення пенсії позивачу) було передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах, у закладах (відділеннях) по лікуванню осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях лікувальних закладів зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Законом України від 10.07.2003 № 1110-IV «Про внесення зміни до ст. 60 Закону № 1788-XII», що набрав чинності 15.08.2003, внесені зміни до ст. 60 Закону № 1788-XII шляхом викладення тексту статті в такій редакції: «Робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі».
З 01.01.2004 набрав чинності Закон № 1058-IV, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
У силу п. 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно із ч. 1 ст. 43 Закону № 1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Згідно з ч. 4 ст. 45 Закону № 1058-IV визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч. 1 ст. 35, ч. 2 ст. 38, ч. 3 ст. 42 і ч. 5 ст. 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, позивач отримує пенсію за віком з 20.11.2002.
Відповідно до довідки КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» від 08.11.2017 № 171 позивач працював в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні з 13.06.1978 по 14.05.1980 на посаді санітара відділення № 7 та з 15.05.1980 по 21.07.1994 на посаді санітара-платного відділення № 7, що також підтверджується записами в трудовій книжці позивача та не заперечується пенсійним органом.
Судом встановлено, що ст. 60 Закону № 1788-XII (в редакції, чинній на дату призначення позивачу пенсії 20.11.2022) передбачалось, що робота в лепрозорних і протичумних закладах, у закладах (відділеннях) по лікуванню осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях лікувальних закладів зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Таким чином, станом на дату призначення пенсії були відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні в подвійному розмірі з 13.06.1978 по 21.07.1994.
Водночас, Законом № 1110-IV (набрав чинності 15.08.2003), вказану статтю викладено у новій редакції, за змістом якої робота, зокрема у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно зі ст. 1 Закону України від 22.02.200 № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» (далі - Закон № 1489-ІІІ) заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.
Психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.
Відтак, Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня є закладом надання психіатричної допомоги.
У зв`язку із численними зверненнями громадян щодо зарахування в подвійному розмірі до стажу роботи при призначенні пенсії періодів роботи працівників в протитуберкульозних кабінетах, психіатричних кабінетах та кабінетах інфекційних захворювань, психоневрологічних відділеннях та у психіатричних бригадах швидкої допомоги, Міністерством праці та соціального політики України, Міністерством охорони здоров`я України та Пенсійним фондом України опубліковано спільний лист від 29.12.2005, відповідно до якого протитуберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
Згідно з ч. 1 ст. 98 Закону № 1788-XII перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.
Зміни, якими викладено ст. 60 Закону № 1788-XII у новій редакції, набрали чинності з 15.08.2003, а тому у разі звернення особи (виникнення права на перерахунок пенсії) за перерахунком пенсії після 15.08.2003 період роботи у визначених ст. 60 Закону № 1788-ХІІ закладах зараховується до стажу роботи в подвійному обчисленні, незалежно від того, коли особа працювала у цих закладах.
Отже, за правилами ст. 60 Закону № 1788-ХІІ та в силу приписів п. 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV період роботи у психіатричних закладах охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі незалежно від того, чи існувала така редакція ст. 60 Закону № 1788-XII на дату призначення позивачу пенсії.
Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів доходить до переконання про наявність порушення прав позивача з боку відповідача щодо відмови у перерахунку його пенсії з урахуванням стажу роботи у Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні з 13.06.1978 по 21.07.1994 у подвійному розмірі.
Відтак, беручи до уваги встановлені за результатами дослідження наявних у даній адміністративній справі доказів обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.
Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, колегія суддів,- 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.О. Осіпова

Суддя С.В. Златін

Суддя С.В. Воловик