П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/2741/26	

Перша інстанція: суддя Андрухів В.В.,
повний текст судового рішення
складено 05.06.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – ТЦК) та просив:
- визнати протиправними дії ТЦК щодо відмови у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про проходження 04.05.2023 ОСОБА_1 військово-лікарської комісії та його виключення з військового обліку;
- зобов`язати ТЦК внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про проходження 04.05.2023 ОСОБА_1 військово-лікарської комісії та його виключення з військового обліку.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ТЦК щодо відмови ОСОБА_1 у внесенні до даних про проходження військово-лікарської комісії та виключення з військового обліку згідно з довідкою військово-лікарської комісії № 95/19/3955 від 04.05.2023 року.
Зобов`язано ТЦК повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.12.2024 про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії та виключення з військового обліку згідно з довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від № 95/19/3955 від 04.05.2023 року, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у даній справі.
У решті позову – відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи, а саме з прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, а тому, з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ТЦК.
Згідно картки обстеження та медичного огляду №1718/2290 ОСОБА_2 пройшов медичне обстеження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримав висновок про непридатність до військової служби. 
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 №95/19/3955 від 04.05.2023 року ОСОБА_1 пройшов медичний огляд ВЛК 04.05.2023 та на підставі статті 52 А графи ІІІ Розладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
04.05.2023 року представниками ІНФОРМАЦІЯ_4 внесено до військового квитка серія НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , запис щодо виключення з військового обліку.
В графі 20 (відмітка про виключення з військового обліку) військового квитка вказано – 04.05.2023 виключений з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 , військово-лікарською комісією визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за гр.. ІІІ ст. 52 А Наказ МОУ № 402/2008р.
ОСОБА_1 звернувся до ТЦК із заявою шляхом направлення її поштовим зв`язком 10.12.2024 року, в якій просив внести дані до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Крім того, ОСОБА_1 звернувся до ТЦК із скаргою шляхом направлення її поштовим зв`язком 10.03.2025 року, в якій просив виправити помилку у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом зазначення інформації про проходження 04.05.2023 року позивачем військово-лікарської комісії та його виключення з військового обліку. До цієї скарги були додані документи: копія військового квитка, довідки ВЛК, військово-облікового документу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 по справі №420/13053/25, яке набрало законної сили, зобов`язано ТЦК розглянути звернення ОСОБА_1 , направлені поштою на адресу ТЦК 10.12.2024 року та 10.03.2025 року про внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Листом від 25.12.2025 року ТЦК розглянуто звернення ОСОБА_1 від 10.12.2024 року та 10.03.2025 року та повідомлено, що «військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно інформації із Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з 26.08.1994 по теперішній час перебуває на обліку у ТЦК як військовозобов`язаний другого розряду загального військового обліку офіцерів запасу за військовою спеціальністю «ВОС 521000». Користується правом на відстрочку. Відстрочка надана на підставі п.2 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як військовозобов`язаний, визнаний в установленому порядку особою з інвалідністю. Відстрочка надана автоматично до 02.02.2026. У Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відсутня інформація про проходження Вами військово-лікарської комісії та виключення Вас з військового обліку. Відомості у Вашому військовому квитку № НОМЕР_2 не відповідають відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, тому Ваш військово-обліковий документ у паперовій формі вважається недійним. ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо вирішення питання внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, про виключення з військового обліку, відповідно до запису у військовому квитку № НОМЕР_3 , Вам відмовлено».
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що за умови отримання заяви від позивача про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення позивача з військового обліку, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, повинен був за наслідками розгляду цієї заяви прийняти конкретне рішення або про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення позивача з військового обліку, або мотивовану відмову у задоволенні цієї заяви.
Відмовляючи у частині позовних вимог зобов`язального характеру, суд 1-ї інстанції зазначив, що оскільки відповідачем по суті не було розглянуто заяву позивача, то суд вважає за необхідне зобов`язати ТЦК розглянути по суті заяву позивача про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та прийняти відповідне рішення.
Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон №2232-ХІІ) військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина 5 статті 1 Закону №2232-ХІІ).
Згідно з частиною 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які:
1) призвані чи прийняті на військову службу;
2) проходять військову службу (навчання) у вищих військових закладах освіти і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти;
3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;
4) досягли граничного віку перебування в запасі;
5) припинили громадянство України;
6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину;
7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру;
8) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими.
Відповідно до пункту 3.8 глави 3 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року за №1109/15800 (далі – Положення №402) (у редакції, чинній з 16.04.2021 року по 03.05.2024 року), постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.
Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну з таких постанов:
«Придатний до військової служби»;
«Тимчасово непридатний до військової служби»;
«Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».
Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 року №2105-ІХ (далі – Указ №65/2022), постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, строк якої продовжувався і дії на час вирішення даного спору.
Отже, під час мобілізації та в день проходження позивачем медичного огляду 20.10.2022 року ВЛК мала право винести одну з таких постанов, які не підлягали затвердженню штатною ВЛК, а саме:
«Придатний до військової служби»;
«Тимчасово непридатний до військової служби»;
«Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».
З аналізу наведених положень частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ та пункту 3.8 глави 3 розділу ІІ Положення №402 слідує висновок про те, що прийняття військово-лікарською комісією під час мобілізації 04.05.2023 року відносно позивача рішення про непридатність до військової служби за станом здоров`я фактично мало наслідком і виключення позивача з військового обліку, оскільки ці та інші норми законодавства станом на 04.05.2023 року не передбачали можливість прийняття під час мобілізації відповідними територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки та/або відповідними військово-лікарськими комісіями рішень про визнання військовозобов`язаного непридатним до військової служби за станом здоров`я із залишенням такого військовозобов`язаного на військовому обліку.
При цьому, виключення особи з військового обліку за станом здоров`я свідчить про те, що в розумінні Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» така особа вже не може вважатися військовозобов`язаним, оскільки згідно частини 6 статті 37 цього закону громадяни України, які визнані непридатними до військової служби, виключаються з військово обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі – Реєстр) – інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Згідно ч.8 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Згідно ч.8 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Відповідно до абзацу вісімнадцятого пункту 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2022 року №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних відповідно до законодавства та в порядку, визначеному Міноборони.
Виходячи з наведених положень, можна зробити висновок, що відповідно до довідки ВЛК №95/19/3955 від 04.05.2023 року ОСОБА_1 пройшов медичний огляд ВЛК 04.05.2023 та на підставі статті 52 А графи ІІІ Розладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Тобто, у відповідача виник обов`язок виключити позивача з військового обліку на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ та внести відповідні дані до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач таких обов`язків не виконав, що і зумовило відсутність в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про виключення позивача з військового обліку на час звернення позивача до відповідача із заявами про внесення таких даних до Реєстру.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ні положеннями Закону №2232-ХІІ, ні Законом України №3543-XII, ні Порядком №559 не передбачено обов`язку особистого фізичного відвідування особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки для подання заяви та документів щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення позивача з військового обліку у зв`язку з непридатністю до військової служби та приведення таких відомостей у відповідність до паперової форми військово-облікового документа. Обов`язок “особисто подати заяву”, “особисто повідомити” не означає особисту фізичну присутність, особисто прибути.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині обрання такого способу захисту, як зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про виключення його з військового обліку та вирішити питання про внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно частини 4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Отже, застосування такого способу захисту прав позивача як зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача можливо в тому випадку, якщо при вирішенні такої заяви відповідач міг би діяти на власний розсуд, тобто був наділений дискреційними повноваженнями.
Як зазначено у рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді №R(80)2, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, суб`єкт може вільно обирати між двома чи більшою кількістю альтернатив, кожна з яких буде правомірною. Якщо ж правомірним може вважатися лише один варіант поведінки, дискреційні повноваження відсутні.
Колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах відповідач не наділений дискреційними повноваженнями, оскільки наявність рішення військово-лікарської комісії рішення про визнання позивача непридатним до проходження військової служби за станом здоров`я, яке оформлено довідкою цієї ВЛК від 04.05.2023 року №95/19/3955, покладало на відповідача обов`язок внести відповідні дані щодо позивача до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі поданої позивачем заяви.
Колегія суддів зазначає, що у розумінні статті 13 Європейської Конвенції з прав людини ефективний засіб правого захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, а винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Отже, належним та ефективним способом захисту у спірних правовідносинах має бути зобов`язання відповідача вчинити ті дії, які він зобов`язаний був вчинити в силу закону, тобто внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом внесення даних, щодо виключення позивача з військового обліку у зв`язку з його непридатністю до військової служби за станом здоров`я.
Саме такий спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права позивача і одержання ним бажаного результату, яким є наявність в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення позивача з військового обліку у зв`язку з його непридатністю до військової служби за станом здоров`я.
Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про виключення з військового обліку та вирішити питання про внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням висновків суду, з прийняттям в цій частині нового рішення, яким зобов`язати відповідача внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом внесення даних, щодо виключення позивача з військового обліку у зв`язку з його непридатністю до військової служби за станом здоров`я.
З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову у відповідній частині.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції – 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2026 року в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 10.12.2024 року про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та прийняти відповідне рішення – скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом внесення даних щодо виключення з військового обліку громадянина ОСОБА_1 у зв`язку з його непридатністю до військової служби за станом здоров`я, відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 04.05.2023 року №95/19/3955.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   Г.В. Семенюк