ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

08 липня 2026 року	Справа №160/11638/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу №160/11638/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

04.05.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" викладеному у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 20.03.2026 року № 045650025020 протиправними та скасувати рішенні про відмову у призначенні пенсії від 20.03.2026 року № 045650025020; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період навчання з 01.09.2003 року по 01.07.2007 року, періоди роботи з 01.01.2010 року по 31.01.2010 року, з 31.07.2011 року по 31.07.2011 року, з 01.01.2022 року по 01.07.2022 року та повторно розглянути заяву від 11.03.2026 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 11.03.2026 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 20.03.2026 року № 045650025020 йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Ознайомившись з розрахунком стажу позивачем встановлено, що до пільгового стажу не зараховано період навчання та окремі періоди роботи. З метою відновлення свого права на отримання належної пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/11638/26. Розглядати справу ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем 08.05.2026 року подано відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт працевлаштування після закінчення навчання саме на роботах, віднесених до Списків №1 та/або №2, а також відсутні докази безперервного зв`язку між періодом навчання та подальшою роботою у шкідливих чи важливих умовах праці. Пільговий стаж зараховано згідно довідки від 05.03.2026р №336 та даних персоніфікованого обліку. Пільговий стаж заявника на підземних роботах за списком робіт і професій, що затверджуються постановою КМУ № 202, становить 18 років 6 місяців 11 днів. - на підземних роботах за провідними професіями (необхідний стаж 20) - 2 роки 8 місяців 4 дні. - на підземних роботах згідно з постановою КМУ №202 (необхідний стаж 25) - 15 років 10 місяців 7 днів.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_1 , 11.03.2026 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та прийнято рішення №045650025020 від 20.03.2026 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
У рішенні зазначено, вік заявника 38 років, страховий стаж заявника становить 18 років 2 місяці 6 днів, а з урахуванням стажу роботи на пільгових умовах 36 років 2 місяці 6 днів.
До страхового стажу роботи не зараховано період навчання з 01.01.2004р по 01.07.2007р, (довідка від 20.02.2026р №01/5-17), згідно п.8 Порядку №637 зарахування періодів навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі, що підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання та присвоєння відповідного освітнього рівня (кваліфікації) по 31.12.2003р. включно. Пільговий стаж зараховано згідно довідки від 05.03.2026р №336 та даних персоніфікованого обліку. Пільговий стаж заявника на підземних роботах за списком робіт і професій, що затверджуються постановою КМУ № 202, становить 18 років 6 місяців 11 днів, на підземних роботах за провідними професіями (необхідний стаж 20) - 2 роки 8 місяців 4 дні, на підземних роботах згідно з постановою КМУ №202 (необхідний стаж 25) -15 років 10 місяців 7 днів. Право на зниження пенсійного віку на 10 років.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області «Щодо перегляду рішення про відмову у призначенні пенсії» від 21.04.2026 року №12240-11430/Я-03/8-0200/26 на заяву позивача серед іншого повідомлено, що періоди навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі до 01.01.2004 зараховуються до стажу роботи згідно п. «д» ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Починаючи з 01.01.2004 особи, які навчаються, зокрема, у закладах вищої освіти, не підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, відповідно періоди навчання після 01.01.2004 не враховуються до страхового стажу таким особам. Крім того та як з 01.01.2004 обчислення страхового стажу проводиться відповідно до інформації про нараховані суми та сплачені внески в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб, звернуто увагу, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату внесків за періоди роботи позивача у грудні 2010, з 01.04.2021 по 31.12.2021 та відсутні нараховані суми заробітної плати та сплата внесків за період роботи 01.01.2022 року по 30.06.2022 (з 01.07.2022 згідно наказу № 126 по АТ "Лисичанськвугілля" трудові відносини з працівниками даного підприємства призупинено). Відповідно дані періоди не враховано до страхового стажу для обчислення пенсії.
Позивач, вважаючи протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №045650025020 від 20.03.2026 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, не зарахування періодів навчання та роботи до пільгового стажу, звернувся до суду з даним позовом. 
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Статтею 114 цього Закону передбачено умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є належність професії, посади до пільгової та наявність необхідного пільгового стажу.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Отже, відомості про наявність у позивача стажу роботи за пунктом 1 частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в першу чергу, підтверджуються записами в трудовій книжці, і лише за відсутності таких записів - відповідними довідками з місця роботи.
Стосовно зарахування періоду навчання в Лисичанському ордена Трудового Червоного Прапора гірничому технікумі до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд зазначає наступне.
Згідно довідки Лисичанського гірничо-індустріального фахового коледжу від 20.02.2026 року № 01/5-17, вбачається, що позивач навчався за денною формою навчання в Лисичанському ордена Трудового Червоного Прапора гірничому технікумі по спеціальності «Експлуатація та ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв»» з 01 вересня 2003 року по 01 липня 2007 року. 
Як вбачається з розрахунку стажу форми РС - право до пільгового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії, відповідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не зараховано період навчання з 01.09.2003 року по 01.06.2006 року, з 03.07.2006 року по 15.01.2007 року.
Згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 02.06.2006 року ОСОБА_1 вбачається, що під час навчання в Лисичанському ордена Трудового Червоного Прапора гірничому технікумі позивач працював та проходив практику у ВАТ «Лисичанськвугілля» «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» з 02.06.2006 року по 02.07.2006 року на посаді учня електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею; з 16.01.2007 року прийнятий до ВАТ «Лисичанськвугілля» «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» на посаду учня електрослюсаря підземного з повним робочим під землею.
Пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Статус навчального закладу слід визначати з огляду на законодавство, що діяло на час навчання особи.
Так, в період навчання позивача в Лисичанському ордена Трудового Червоного Прапора гірничому технікумі правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом України «Про освіту» від 23.05.1991 № 1060-XII.
Відповідно до статті 40 Закону України «Про освіту» професійно-технічна освіта забезпечує здобуття громадянами професії відповідно до їх покликання, інтересів, здібностей, а також допрофесійну підготовку, перепідготовку, підвищення їх кваліфікації.
Згідно статті 41 Закону України «Про освіту» професійними технічними навчальними закладами є: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.
Випускникам професійно-технічних навчальних закладів відповідно до їх освітньо-кваліфікаційного рівня присвоюється кваліфікація "кваліфікований робітник" з набутої професії відповідного розряду (категорії). 
Отже, професійно-технічна освіта мала на меті підготовку кваліфікованих робітників робітничих професії.
Водночас, відповідно до статті 42 Закону України «Про освіту», вища освіта забезпечує фундаментальну наукову, професійну та практичну підготовку, здобуття громадянами освітньо-кваліфікаційних рівнів відповідно до їх покликань, інтересів і здібностей, удосконалення наукової та професійної підготовки, перепідготовку та підвищення їх кваліфікації.
Відповідно до частин 1, 2 статті 43 Закону України «Про освіту», вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інш.
Відповідно до статусу вищих навчальних закладів встановлено чотири рівні акредитації: перший рівень - технікум, училище, інші прирівняні до них вищі навчальні заклади; другий рівень - коледж, інші прирівняні до нього вищі навчальні заклади; третій і четвертий рівні (залежно від наслідків акредитації) - інститут, консерваторія, академія, університет. 
Вищі навчальні заклади здійснюють підготовку фахівців за такими освітньо-кваліфікаційними рівнями: молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші вищі навчальні заклади першого рівня акредитації; бакалавр - забезпечують коледжі, інші вищі навчальні заклади другого рівня акредитації; спеціаліст, магістр - забезпечують вищі навчальні заклади третього і четвертого рівнів акредитації. 
Аналогічна правова позиція виснувана Верховним Судом в постанові від 10.10.2019 у справі № 676/5212/17.
Лисичанський ордена Трудового Червоного Прапора гірничий технікум на момент навчання позивача не відносився до закладу професійної (професійно-технічної) освіти, а належав до вищого навчального закладу. Тобто, після закінчення такого закладу освіти позивач здобув не робітничу професію, а отримав підготовку фахівців за освітньо-кваліфікаційними рівнями молодшого спеціаліста, бакалавра та спеціаліста.
Позивач отримав диплом молодшого спеціаліста від 01.07.2007 року серії НОМЕР_2 . 
Оскільки позивач навчався у вищому закладі освіти, а можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів (стаття 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту»), проте Лисичанський ордена Трудового Червоного Прапора гірничий технікум не був закладом професійної (професійно-технічної) освіти, відсутні законні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періоду його навчання у Лисичанському ордена Трудового Червоного Прапора гірничому технікумі.
В свою чергу, періоди коли позивач працював та проходив практику у ВАТ «Лисичанськвугілля» «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» з 02.06.2006 року по 02.07.2006 року на посаді учня електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею та з 16.01.2007 року коли був прийнятий до ВАТ «Лисичанськвугілля» «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» на посаду учня електрослюсаря підземного з повним робочим під землею зараховано відповідлачем до пільгового стажу, який передбає право на призначення пенсії за частиеою 3 статті 114.
Враховуючи зазначене, судом не встановлено протиправності дій та рішення відповідача за результатом розгляду його заяви про призначення пенсії в частині не зарахування періоду навчання.
Щодо зарахування до пільгового стажу роботи періодів роботи з 01.01.2010 року по 31.01.2010 року, з 31.07.2011 року по 31.07.2011 року, з 01.01.2022 року по 01.07.2022 року, суд зазначає наступне.
З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наказом Мінпраці від 18.11.2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.
Згідно пункту 10 Порядку №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №637 встановлено особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.
Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм чинного законодавства дає суду підстави стверджувати, що довідки, які підтверджують спеціальний трудовий стаж, надаються виключно, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.
Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 (далі - Постанова № 202). 
Згідно розділу I «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві» Постанови № 202 право на таку пенсію мають усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Отже, право на пенсію за частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мають усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
В даному випадку, в трудовій книжці позивача наявна інформація про працю позивача у спірні періоди з повним робочим днем в шахті.
Так, згідно запису №4 від 16.01.2007 року трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.06.2006 року, позивач з 16.01.2007 року прийнятий до ВАТ «Лисичанськвугілля» «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» на посаду учня електрослюсаря підземного з повним робочим під землею.
Згідно запису №6 від 07.11.2007 року переведений гірником підземним третього розряду з повним робочим днем під землею.
Записом №9 від 29.04.2010 року вбачається, що позивач переведений майстром гірничим підземної дільниці з повним робочим днем під землею.
Відповідно до запису №13 від 25.10.2019 року позивач переведений помічником начальника дільниці з повним робочим днем під землею.
Також трудова книжка позивача містить записи про проведення атестації робочих місць за умовами праці, що підтверджує його роботу на посаді за Списком №1.
В той же час, періоди роботи з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року, з 01.02.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 30.07.2011 року, з 01.08.2011 року по 31.12.2021 року, з 21.07.2022 року по 27.07.2022 року, були зараховані пенсійним органом до пільгового стажу за Списком №1 (Постанова №202, підземні), що підтверджується розрахунком стажу, наявним в матеріалах справи.
З протоколу розрахунку стажу вбачається, що позивачу до пільгового стажу за Списком №1 не було враховано період роботи з 01.01.2010 року по 31.01.2010 року, з 31.07.2011 року по 31.07.2011 року, з 01.01.2022 року по 01.07.2022 року, під час яких позивач не змінював місце роботи та посаду.
Щодо відсутності в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформації про сплату страхових внесків.
Так статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно пункту 16 статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.
За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Натомість в даному випадку судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постановах від 17 липня 2019 року (справа № 144/669/17) та від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), згідно якої несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.
Також у справах № 490/12392/16-а, № 638/5795/17, № 683/1814/16-а Верховним Судом зроблено висновки, що внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві. При цьому, Верховний Суд не досліджував питання чи нараховувались позивачам у цих справах, але не сплачувались страхувальниками страхові внески. Сплата страхувальником страхових внесків до Пенсійного фонду України є кінцевим етапом, якому передує нарахування страхового внеску. Зважаючи на те, що обов`язок щодо сплати страхового внеску так і обов`язок по його нарахуванню покладено саме страхувальника (роботодавця), а отже і відповідальність за ненарахування страхового внеску покладено також на страхувальника. Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належного нарахування та сплати страхових внесків, а отже, ненарахування та несплата страхувальником страхових внесків за позивача у спірні періоди, не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 02 серпня 2022 року у справі № 560/4616/20, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 242/4793/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17, від 04 червня 2019 року у справі №235/900/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 242/1871/17 та № 423/3544/16-а, від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 04.09.2018 року у справі № 482/434/17, від 30 вересня 2019 року у справі №316/1392/16-а.
Відтак, відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування свідчить про неналежне виконання саме пенсійним органом приписів вищенаведених норм законодавства. З огляду на наведене, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків не може бути достатньою підставою для не зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду роботи.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправно не зарахувало до пільгового стажу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202, який дає право на пенсію незалежно від віку, періоди роботи з 01.01.2010 року по 31.01.2010 року, з 31.07.2011 року по 31.07.2011 року, а тому такі періоди підлягають обов`язковому зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1 (Постанова № 202).
В свою чергу, період роботи з 01.01.2022 року по 01.07.2022 року зарахуванню до пільгового стажу не підлягає оскільки такий період не підтверджено Індивідуальними відомостями про застраховану особу, довідкою від 05.03.2026 року №336, а наказом №126 від 01.07.2022 року «Про призупинення трудових договорів з працівниками АТ «Лисичанськвугілля» призупинено дію договорів з працівниками АТ2Лисичанськвугілля».
Таким чином позовні вимоги, в цій частині, підлягають частковому задоволенню.
У зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що неврахування відповідачем під час вирішення питання про призначення позивачу пенсії відомостей про роботу носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства. Відповідачем не було забезпечено розгляду наданої позивачем заяви про призначення пенсії пенсії за віком на пільгових умовах шляхом всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №045650025020 від 20.03.2026 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
При цьому, саме при розгляді заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та ухваленні оскаржуваного рішення відповідачем не було зараховано спірні періоди до пільгового стажу. Протиправні дії щодо незарахування окремих періодів до пільгового стажу охоплюються прийняттям рішення про відмову у призначенні пенсії та визнання протиправними дій окремо від рішення не потребує. 
Щодо обраного способу захисту порушеного права.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Разом з цим, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202, який дає право на пенсію незалежно від віку, періоди роботи з 01.01.2010 року по 31.01.2010 року, з 31.07.2011 року по 31.07.2011 року, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.03.2026 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням зарахованих до пільгового стажу періодів роботи та висновків суду.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Положеннями частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправного рішення суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1064,96 грн., що документально підтверджується квитанцією від 03.05.2026 року. 
Отже, судовий збір у розмірі 1064,96 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Керуючись статтями 2, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, Вінницька обл. м. Вінниця, вул. Зодчих, 22, ЄДРПОУ 13322403) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №045650025020 від 20.03.2026 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, який дає право на пенсію відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи з 01.01.2010 року по 31.01.2010 року, з 31.07.2011 року по 31.07.2011 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.03.2026 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням зарахованих до пільгового стажу періодів роботи.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1064,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська