ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
58000, м. Чернівці, вул. О.Кобилянської, 14, тел. 55-09-34, е-mail: inbox@cv.arbitr.gov.ua
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року | | Справа № 926/3747/23

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ніколаєва Михайла Ілліча
секретар судового засідання Голіней Я.І.

за участі представників:
від прокурора: Коцюба Т.С.
позивача: не з`явився
відповідача: Савка О.Т.

розглянувши матеріали справи

у справі за позовом керівника Чернівецької окружної прокуратури 

в інтересах держави в особі Головного управління статистики у Чернівецькій області 

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Чернівецька обласна енергопостачальна компанія”

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів до бюджету

І. Стислий виклад позицій сторін по суті позовних вимог.
Керівник Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління статистики у Чернівецькій області звернувся до Господарського суду Чернівецької області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Чернівецька енергопостачальна компанія” про визнання недійсними додаткових угод №2 від 23.02.2021, №3 від 25.02.2021, №4 від 26.02.2021, №5 від 09.08.2021, №6 від 10.08.2021 та №7 від 11.08.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу №765 від 09.02.2021 та стягнення 59 197, 46 грн за товар, який не був поставлений.
Позов обґрунтований тим, що укладення додаткових угод за відсутності документів, що підтверджують коливання ціни на ринку, відбулось з порушенням вимог п.2 ч.5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" в частині збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни товару на ринку в разі коливання ціни такого товару.
Відповідач у відзиві на позов заперечує проти задоволення позову, мотивуючи це тим, що договором передбачено право сторін у разі зміни ціни на електричну енергію здійснювати перерахунок за новою вартістю, шляхом укладення та підписання додаткової угоди. Збільшення вартості товару не перевищує зміну ціни за одиницю товару більше ніж 10 відсотків. Відтак, відповідач вважає, що укладені між ТОВ “ЧОЕК” та Головним управлінням статистики у Чернівецькій області додаткові угоди до договору №765 від 09.02.2021 не містять ознак недійсності.
При укладенні договору сторони погодили всі істотні умови та закріпили право на внесення змін до договору, в тому числі у порядку, передбаченому Законом України «Про публічні закупівлі», однак конкретного порядку та умов внесення змін у договір визначено не було.
Твердження відносно того, що відповідач порушив умови укладеного договору в частині збільшення ціни за поставлену електричну енергію, не підтверджені належними доказами, оскільки умовами договору передбачена можливість внесення змін у договір, у томі числі у частині зміни вартості товару після його підписання до виконання зобов`язань у випадках, визначених у статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`явити обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
Згідно змісту позовної заяви представником Чернівецької окружної прокуратури не надано доказів, що Держаудитслужбою виявлено порушення згідно вимог Закону України «Про публічні закупівлі», а тому вимоги прокурора є безпідставними.
Усі додаткові угоди укладені за згодою сторін, пропорційно та послідовно до кожного періоду коливання ціни на ринку, що підтверджено та обґрунтовано довідками Чернівецької торгово-промислової палати, які відображають поступове та послідовне зростання ціни на ринку «на добу наперед» (РДН) у торговій зоні об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України. В кожній додатковій угоді, відповідно до вимог чинного законодавства, зазначена дата її підписання.
Відтак, довідки Чернівецької торгово-промислової палати, виходячи з їх змісту, хоч і несуть виключно інформаційний характер, однак складаються на основі інформації з офіційного веб-сайту державного підприємства (ДП) «Оператор ринку» (про що прямо вказується в самих довідках), а тому фактично підтверджують коливання ціни електричної енергії на ринку.
Прокурор у відповіді на відзив зазначив, що відповідач не довів виникнення у нього права змінити вартість електричної енергії, що поставляється ним за договором, у зв`язку із коливанням цін на ринку. Оскільки при зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України «Про публічні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10 % застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).
Законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного на відкритих торгах. Споживач, як сторона договору, розпоряджався не власними коштами, а коштами місцевого бюджету, тобто коштами відповідної громади. 
Відтак, таке розпорядження було неефективним, здійсненим на шкоду інтересам держави та громади, з порушенням норм Закону України «Про публічні закупівлі» та засад цивільного законодавства (добросовісного користування правами), з огляду на що, оскаржені додаткові угоди до договору про постачання електричної енергії підлягають визнанню недійсними. 
У відзиві відповідач звернув увагу суду на те, що закупівля електричної енергії здійснюється на різних сегментах ринку (за двосторонніми договорами, на внутрішньодобовому ринку, ринку на добу наперед та на балансуючому ринку), що і формує середньозважену ціну закупівлі електричної енергії. 
Проте, на підтвердження коливання ціни на ринку відповідачем надано довідки про середньозважені ціни лише в торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед», що також свідчить про необґрунтованість підвищення ціни по договору.
Про недобросовісність поведінки відповідача свідчить також, що не дивлячись на те, що умовами договору не передбачено право постачальника односторонньої відмови від зобов`язань у разі ухилення від внесення змін до договору, постачальник у своїх листах постійно наголошував на розірванні договору у разі незгоди сторони на підвищення ціни та фінансові втрати споживача при постачанні електроенергії постачальником «останньої надії» після розірвання договору. 
Крім цього, прокурор звернув увагу суду, що відповідачем не поставлено по даному договору жодного кВт електроенергії по ціні, запропонованій на аукціоні та встановленій в додаткових угодах № 1-3.
У даній справі, прокурор перед поданням позову звернувся з листом до Держаудитслужби щодо порушень вимог Закону України і отримав відповідь, що у Держаудитслужби відсутні передбачені законом підстави для проведення моніторингу закупівлі природного газу, оскільки замовником вже оприлюднено звіт про виконання договору про закупівлю. 
Отже, органом контролю не виявлено порушення вимог законодавства не у зв`язку з їх відсутністю, а в зв`язку з тим, що дане питання не перевірялось Держаудитслужбою.
Представник відповідача у запереченнях на відповідь на відзив зазначив, що всі дії відповідача спрямовані на укладання договору за результатами проведення відкритих торгів, його подальшого виконання та реалізацію своїх прав в частині внесення змін у договорі, здійсненні відповідно до норм чинного на період виникнення спірних правовідносин законодавства України та умов договору. Таким чином, будь-які твердження позивача, спрямованні на спростування зазначеного, є безпідставними, необґрунтованими та такими що не відповідають фактичним обставинам справи. 
Крім того, є незрозумілим той факт, з яких саме міркувань виходив позивач, визначаючи та застосовуючи для порівняння періоди, які на його думку повинні використовуватися для порівняння та визначення відсотку коливання ціни на ринку, що були зазначені в позовній заяві та якими нормативними актами або умовами договору при цьому позивач керувався. 
У свою чергу, прив`язка прокурора до дати укладення договору та додаткових угод до нього, є такою, що суперечить принципам діловодства законодавства в цілому.
Положеннями ст. 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни крім тих, щодо суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, яких здійснюється державне регулювання цін.
3 урахування викладеного, сторони самостійно на договірних засадах передбачають формування ціни за договором. 
Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 632 ЦК України). 
Однак, згідно з положеннями ч. 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Водночас, на момент звернення прокурора до суду з вказаним позовом додаткові угоди, укладені між позивачем та відповідачем виконані сторонами (як в частині поставки обумовленого договором товару, так і в частині оплати поставленого товару). 
Оскільки позовні вимоги, що є предметом розгляду в межах даного спору, фактично зводяться до зобов`язання ТОВ «ЧОЕК» повернути кошти, які є складовою частиною ціни договору та вартості поставленого товару, задоволення даного позову призводить до зміни такої істотної умови договору як ціна після його виконання, що суперечить приписам ч. 3 ст. 632 ЦК України. 
Кожна пропозиція зміни ціни була розглянута та погоджена позивачем, про що свідчить підписання та скріплення печаткою додаткових угод до договору. 
Таким чином, при розгляді пропозицій товариства щодо внесення змін у договір в частині зміни ціни за одиницю товару, позивачем було надано повну та всебічну оцінку документальному підтвердженню коливання ціни на ринку. 
При укладенні додаткових угод до договору волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі, а правочин був направлений на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З дій сторін договору вбачається послідовність та розумність, їх спрямованість на забезпечення ефективного виконання умов договору та норм чинного законодавства.
На основі вищевикладеного можна зробити висновок, що законодавством чітко встановлено, в яких саме органів є право проводити перевірки у сфері публічних закупівель. 
У свою чергу, не проведення такої перевірки уповноваженим органом не дає ніяких підстав та повноважень для її проведення іншими органами, в особливості органами прокуратури. 
Тому відповідач вважає, що звернення до суду на основі перевірки, здійсненої не уповноваженим та таким, що не має на те законодавчих підстав органом, який, до того ж, не має відповідної компетенції та аудиторських навичок, є безпідставним.
Представник відповідача у додаткових поясненнях зазначив, що у роз`ясненнях, що містяться в листі Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 24 листопада 2020 року № 3304- 04/69987-06 щодо зміни істотних умов договору про закупівлю відповідно до частини п`ятої статті 41 Закону, зазначено, що законом встановлено імперативну норму, згідно з якою істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 41 Закону. 
Зміна істотних умов договору про закупівлю у випадках, встановлених частиною п`ятою статті 41 Закону, може здійснюватися саме у разі та у спосіб, що передбачені договором про закупівлю. При цьому порядок зміни умов договору про закупівлю визначається замовником самостійно та з дотриманням законодавства в цілому. 
Внесення змін до договору про закупівлю у випадках, які передбачені Законом та умовами такого договору, має відбуватися шляхом укладення додаткової угоди, а також бути обґрунтованим та документально підтвердженим у спосіб, встановлений у договорі. 
Кожен із цих випадків застосовується у залежності від виникнення підстав, що спричинили внесення відповідних змін у договір про закупівлю. У зв`язку з тим, що зміни у передбачених випадках можуть відбуватися як в бік збільшення, так і в бік зменшення, ціна договору про закупівлю може змінюватися в залежності від таких змін без зміни обсягу закупівлі.
Законом України «Про публічні закупівлі» встановлено імперативну спеціальну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених статтею 41 Закону та виключно у разі, якщо договором про закупівлю передбачене право сторін на внесення змін, в тому числі і зміни ціни.
Відповідач звертає увагу, що закупівля електричної енергії ТОВ «ЧОЕК» здійснюється на різних сегментах ринку, зокрема: за двосторонніми договорами, на внутрішньодобовому ринку, ринку на добу наперед та на балансуючому ринку, що і формує середньозважену ціну закупівлі електричної енергії, яка впливає на кінцеву ціну за одиницю товару для споживача. Керуючись вищевикладеним, з метою приведення ціни на електричну енергію, зазначеної в договорі, до ринкової, ТОВ «ЧОЕК» на адресу позивача направлені листи з належним підтвердженням наявності факту коливання середньозваженої ціни на ринку електричної енергії та додаткові угоди.
В процесі виконання умов договору його ціна змінювалась в порядку умов договору, шляхом повідомлення споживача постачальником про відповідну зміну ціни. Споживач жодного разу не заявив про свою відмову від договору у зв`язку зі зміною ціни. Після виконання договору та сплати коштів за спожиту електричну енергію прокуратура в інтересах споживача виступаючи, як позивач у даній справі перекреслює те, що попередньо споживачем визнавалось та вже є виконаним.
Прокурором не було враховано тієї обставини, що наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, а також відновлення порушеного суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.
Відповідач в додаткових поясненнях зазначив, що позивач в позовній заяві зазначає, що за спірний період січень 2021 року – листопад 2021 року спожито 82 483 кВт електроенергії. На підтвердження своїх вимог позивач надає відповідні документи, що підтверджують оплату, та акти прийняття-передавання товарної продукції. 
Згідно з останньою судовою практикою (справа № 920/19/24), Велика Палата Верховного Суду підтвердила висновки, надані Верховним судом у справі № 922/2321/22, а саме - що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі. 
Розрахунок прокурора не враховує вказаної обставини. Так, початкова ціна договору формувалася з наступних складових, а саме: середньозваженої закупівельної ціни електричної енергії (СЗЦ) у розмірі 1,28107 грн без ПДВ, тарифу оператора системи передачі НЕК «Укренерго» у розмірі 0,29393 грн без ПДВ, при відсутності тарифу оператора системи розподілу, що у сукупності становило договірну ціну електричної енергії 1,57500 грн без ПДВ та 1,89000 грн за 1 кВт·год з ПДВ. 
Надалі додатковою угодою № 1 сторони домовились зменшити обсяг та ціну договору без зміни ціни за 1 товару на 23049,67 грн з ПДВ, та внести зміни до п. 3.1. договору, виклавши його у насупній редакції: 
« 3.1. Ціна цього договору становить: 215090,33 грн (двісті п`ятнадцять тисяч дев`яносто гривень 33 коп.), у тому числі ПДВ 35848,39 грн (тридцять п`ять тисяч вісімсот сорок вісім грн. 39 коп.). Ціна за 1 кВт/год 1,89 грн. з ПДВ.» 
Згідно з додатковою угодою № 2 від 23.02.2021 ціна електричної енергії формувалася із середньозваженої закупівельної ціни електричної енергії (СЗЦ) у розмірі 1,43857 грн без ПДВ, тарифу оператора системи передачі НЕК «Укренерго» у розмірі 0,29393 грн без ПДВ, при відсутності тарифу оператора системи розподілу, що у сукупності становило ціну 1,73250 грн без ПДВ, або 2,07900 грн за 1 кВт·год з ПДВ, яка підлягала застосуванню сторонами під час розрахунків за договором. 
Згідно з практикою ВС допускається збільшення в розмірі 10 відсотків від початкової ціни договору. Так, (2,07900 – 1,89000) / 1,89000 x 100 = 10 % 
У своєму розрахунку прокурор обчислює вартість електроенергії незмінно за ціною, встановленою договором, а саме – 1,89000 грн за 1 кВт·год з ПДВ.
ІІ. Рух справи у суді
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2023 позовну заяву передано судді Ніколаєву М.І.
Ухвалою суду від 04.09.2023 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 26.09.2023.
26.09.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
У підготовчому судовому засіданні 26.09.2023 оголошено перерву до 11.10.2023.
05.10.2023 від прокурора надійшла відповідь на відзив.
10.10.2023 від представника відповідача надійшла заява про продовження строку для подання заперечення на відповідь на відзив.
У підготовчому судовому засіданні 11.10.2023 оголошено перерву до 01.11.2023.
01.11.2023 представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив та клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №922/2321/22, обставини в якій є подібними обставинам даного спору та від висновків якої залежить правильне вирішення справи №926/3747/23.
Ухвалою від 01.11.2023 суд зупинив провадження у справі №926/3747/23 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №922/2321/22 за позовом заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі: 1) Північного офісу Державної аудиторської служби, 2) Спеціального авіаційного загону оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій до Товариства з обмеженою відповідальністю “Вєк Технолоджі” про визнання недійсним додаткових угод та стягнення коштів у розмірі 473 758, 34 грн.
14.03.2024 прокурор подав до суду клопотання про поновлення провадження, аргументуючи це тим, що Великою Палатою Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги сформовано правовий висновок, згідно якого, ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.
Ухвалою суду від 19.03.2024 провадження у справі №926/3747/23 поновлено, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче судове засідання призначено на 09.04.2024.
У судових засіданнях 09.04.2024 та 18.04.2024 суд оголошував перерви.
24.04.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №926/990/24 за позовом ТОВ “ЧОЕК” до Головного управління статистики у Чернівецькій області про визнання договору між ТОВ “ЧОЕК” та Головним управлінням статистики у Чернівецькій області №765 від 09.02.2021 недійсним.
25.04.2024 судове засідання не відбулось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Чернівці та Чернівецькій області повітряної тривоги.
Ухвалою суду від 25.04.2024 судове засідання призначено на 02.05.2024.
Ухвалою суду від 02.05.2024 зупинено провадження у справі №926/3747/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №926/990/24 за позовом ТОВ “Чернівецька обласна енергопостачальна компанія” до Головного управління статистики у Чернівецькій області про визнання договору недійсним.
10.07.2025 від Головного управління статистики у Чернівецькій області надійшло клопотання про поновлення провадження у справі 926/3747/23, у зв`язку з тим, що рішення у справі №926/990/24 набрало законної сили.
Ухвалою суду від 22.07.2025 поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 26.08.2025.
25.08.2025 від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№06/785) про зупинення провадження у справі до завершення розгляду справи №920/19/24 Великою Палатою Верховного Суду.
Ухвалою суду від 26.08.2025 зупинено провадження у справі №926/3747/23 до розгляду Великою Палатою Верхового Суду та оприлюднення повного тексту судового рішення у справі №920/19/24.
07.01.2026 прокурор подав до суду клопотання про поновлення провадження, аргументуючи це тим, що Великою Палатою Верховного Суду розглянута справа №920/19/24.
Ухвалою суду від 12.01.2026 провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання на 27.01.2026.
27.01.2026 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення.
Крім того, 27.01.2026 від представника відповідача надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Акціонерного товариства «Чернівціобленерго», з метою встановлення фактичних обсягів споживання позивачем електричної енергії.
Ухвалою суду від 27.01.2026 відмовлено в задоволенні заяви про залучення третьої особи, закрито підготовче провадження, встановлено відповідачу строк до 09.02.2026 для надання додаткових пояснень та призначено розгляд справи по суті на 26.02.2026.
09.02.2026 від відповідача надійшли додаткові пояснення.
У судовому засіданні 26.02.2026 оголошено перерву до 26.03.2026.
26.03.2026 судове засідання не відбулось, у зв`язку із технічною несправністю обладнання підсистеми відеконференцзв`язку, про що складено акт неможливості проведення судового засідання.
Ухвалою суду від 26.03.2026 судове засідання з розгляду справи призначено на 15.04.2026.
13.05.2026 від представника відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія", надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 926/3747/23 до закінчення розгляду Конституційним Судом України справи № 3-78/2026(178/26) за конституційною скаргою ТОВ "Укр Газ Ресурс" щодо конституційності пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
У судовому засіданні 14.05.2026 оголошено перерву до 08.06.2026.
05.06.2026 від представника відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія", надійшло клопотання про повернення справи на стадію підготовчого провадження та зупинення провадження у справі № 926/3747/23 до закінчення розгляду Конституційним Судом України справи № 3-78/2026(178/26) за конституційною скаргою ТОВ "Укр Газ Ресурс" щодо конституційності пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Протокольною ухвалою від 08.06.2026 залишено без розгляду клопотання представника відповідача від 13.05.2026 та оголошено перерву до 25.06.2026.
У судових засіданнях 25.06.2026, 03.07.2026 та 06.07.2026 оголошувались перерви.
Ухвалою суду від 07.07.2026 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача від 05.06.2026 про зупинення провадження у справі №926/3747/23 до закінчення розгляду Конституційним Судом України справи №3-78/2026(178/26) та оголошено перерву до 20.07.2026.
Присутній в судовому засіданні 20.07.2026 прокурор позовні вимоги підтримав. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.233 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
Відповідно до ст. 240 ГПК України рішення суду (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим кодексом.
У судовому засіданні 20.07.2026 проголошено скорочене рішення.
III. Фактичні обставини справи, встановлені судом
05.01.2021 за номером UA-2021-01-05-000361-b, код ДК 021:2015:09310000-5 електрична енергія оприлюднено в мережі Інтернет на вебсайті «Prozorro» оголошення Головного управління статистики у Чернівецькій області (далі управління) про проведення відкритих торгів щодо закупівлі електричної енергії в обсязі 126000 кіловат година з очікуваною вартістю 289 800 грн.
Переможцем вказаного аукціону визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» (далі товариство) з ціновою пропозицією 238 140 грн. 
За результатами проведеної процедури закупівлі 09.02.2021 між Головним управлінням статистики у Чернівецькій області (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» (постачальник) укладено договір про закупівлю електричної на 2021 календарний рік № 765 (далі договір) згідно якого постачальник продає електричну енергію (код ДК 021:2015:09310000-5 - електрична енергія) покупцю для забезпечення потреб електроустановок покупця, а покупець оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі, згідно з умовами цього договору (п. 1.1 договору). 
Постачальник зобов`язується у 2021 році поставити товар, відповідно до п. 1.1. даного договору, а покупець - прийняти та сплатити його вартість (п. 1.2 договору). 
Обсяг закупівлі на 2021 рік становить 126000 кВт/год (п. 1.4 договору). 
Постачання електричної енергії споживачу на умовах договору починається з 01 січня 2021 року (п. 5.4 договору). 
Ціна цього договору 238 140 грн. Ціна за 1 кВт/год 1,89 з ПДВ. Ціна за одиницю товару визначається згідно вимог чинного законодавства України та тарифів, що діють на момент укладення цього договору, може бути змінена шляхом підписання додаткових угод (п. п. 3.1 - 3.3 договору). 
Цей договір набуває чинності з дати його підписання, поширює свою дію на правовідносини, що виникли між сторонами та діє до повного виконання зобов`язань сторонами на відповідний рік, але не довше 31 грудня 2021 року (п. 10.1 договору). 
09.02.2023 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, згідно якої зменшено обсяг закупівлі до 113 804 кВт/год та ціну договору до 215 090,33 грн. 
У подальшому, керуючись п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (далі Закон) сторонами укладено 6 додаткових угод до договору, згідно яких збільшено ціну на електроенергію з одночасним зменшенням обсягу постачання електричної енергії. Зокрема: 
- додаткову угоду № 2 від 23.02.2021 ціну за 1 кВт/год збільшено до 2,079 грн (на 10%), кількість електроенергії зменшено до 103 458 кВт/год. 
- додаткову угоду № 3 від 25.02.2021 ціну за 1 кВт/год збільшено до 2,2268 грн (на 7,1%), кількість електроенергії зменшено до 94 836 кВт/год. 
- додаткову угоду № 4 від 26.02.2021 ціну за 1 кВт/год збільшено до 2,325 грн (на 4,4%), кількість електроенергії зменшено до 92 511 кВт/год.
Листом від 15.02.2021 № 2959/5 відповідач обґрунтував необхідність підвищення ціни та укладення трьох додаткових угод у зв`язку коливанням ціни на ринку у розмірі 23 %. На підтвердження коливання ціни надано довідку Чернівецької торгово-промислової палати (надалі Чернівецької ТПП) № 169/6 від 15.02.2021 про середньозважену ціну електричної енергії, згідно офіційного веб-сайту ДП «Оператор ринку» «на добу наперед» станом на 15.02.2021 (1799,22 грн) та витяг з аналітичних матеріалів, наведених на сайті ДП «Оператор ринку» «Порівняльний аналіз роботи ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку за січень 2021 року:
- додаткову угоду № 5 від 09.08.2021 ціну за 1 кВт/год збільшено до 2,5575 грн (на 10%), кількість електроенергії зменшено до 92011 кВт/год.
На підтвердження коливання ціни товариством надано довідку Чернівецької ТПП № 927/1 від 02.08.2021 про середньозважену ціну електричної енергії станом на 30.07.2021 (1727,33 грн) та 23.07.2021 (1541,32 грн); 
- додаткову угоду № 6 від 10.08.2021 ціну за 1 кВт/год збільшено до 2,81325 грн (на 10%), кількість електроенергії зменшено до 91801 кВт/год.
На підтвердження коливання ціни товариством надано довідку Чернівецької ТПП № 927/2 від 02.08.2021 про середньозважену ціну електричної енергії станом на 01.08.2021 (2119,14 грн) та на 30.07.2021 (1727,33 грн). 
- додаткову угоду № 7 від 11.08.2021 ціну за 1 кВт/год збільшено до 3.09457 грн (на 9,9%), кількість електроенергії зменшено до 90928 кВт/год.
На підтвердження коливання ціни товариством надано довідку Чернівецької ТПП № 927/3 від 02.08.2021 про середньозважену ціну електричної енергії станом на 01.08.2021 (2119,14 грн) та на 02.08.2021 (2578,52 грн). 
Загалом, згідно вказаних угод ціну на електроенергію збільшено на 63,7% у порівнянні з ціною зазначеною у договорі, а кількість електроенергії зменшено на 22876 кВт/год.
На виконання умов договору №765 від 09.02.2025 постачальник поставив споживачу електричну енергію в кількості, яка значиться в актах приймання-передачі електричної енергії, а саме:
- по акту №02.21 від 04.03.2021 за лютий 2021 року поставлено 1074 кВт/год на суму 23654,56 грн з ПДВ, який оплачений згідно платіжного доручення №35 від 05.03.2021 та №2 від 05.03.2021;
- по акту №9626 від 06.04.2021 за березень 2021 року поставлено 9998 кВт/год на суму 23245,36 грн з ПДВ, який оплачений згідно платіжного доручення №57 від 09.04.2021;
- по акту №765 від 07.05.2021 за квітень 2021 року поставлено 8710 кВт/год на суму 20250,74 грн з ПДВ, який оплачений згідно платіжного доручення №78 від 12.05.2021;
- по акту №765 від 07.06.2021 за травень 2021 року поставлено 7535 кВт/год на суму 17286,39 грн з ПДВ, який оплачений згідно платіжного доручення №96 від 07.06.2021;
- по акту №76871 від 07.07.2021 за червень 2021 року поставлено 6921 кВт/год на суму 16091,33 грн з ПДВ, який оплачений згідно платіжного доручення №115 від 08.07.2021;
- по акту №824125 від 05.08.2021 за липень 2021 року поставлено 8945 кВт/год на суму 20797,94 грн з ПДВ, який оплачений згідно платіжного доручення №134 від 05.08.2021;
- по акту №824341 від 08.09.2021 за серпень 2021 року поставлено 8801 кВт/год на суму 22 696,09 грн з ПДВ, який оплачений згідно платіжного доручення №156 від 09.09.2021;
- по акту №824616 від 06.10.2021 за вересень 2021 року поставлено 7 249 кВт/год на суму 22432,53 грн з ПДВ, який оплачений згідно платіжного доручення №173 від 07.10.2021;
- по акту №162377 від 05.11.2021 за жовтень 2021 року поставлено 9314 кВт/год на суму 28822,82 грн з ПДВ, який оплачений згідно платіжного доручення №191 від 08.11.2021;
- по акту №384816 від 02.12.2021 за листопад 2021 року поставлено 4936 кВт/год на суму 15274,15 грн з ПДВ, який оплачений згідно платіжного доручення №194 від 03.12.2021.
Відповідно до договору та укладеним додатковим угодам відповідач повинен поставити Управлінню 113804 кВт*год по ціні 1,89 грн за 1 кВт* год. 
Управлінням відповідно до договору здійснено оплату за постачання електроенергії в сумі 215090,33 грн, тобто за 113804 кВт* год. 
Відповідачем поставлено позивачу 82483 кВт* год., не поставив 31321 кВт* год. 
Оскільки відповідачем отримано оплату у сумі 59197,46 грн за товар, який не був ним поставлений, прокурор просив стягнути з останнього дані кошти.
25.02.2022, 14.06.2025, 07.07.2023 та 10.08.2023 Чернівецька окружна прокуратура зверталася листами до Головного управління статистики в якому повідомило, що при проведенні Західним офісом Держаудитслужби ревізії в Головному управлінні статистики встановлено укладання угод на збільшення ціни на електроенергію внаслідок чого Управлінням за період з 09.02.2021 по 30.06.2021 недоотримано електричної енергії по договору від 09.02.2021 №765 у кількості 9951,62 кВт/год та зайво сплачено за отриману електроенергію 18808,56 грн. У зв`язку з чим прокуратура просила направити інформацію про вжиті заходи.
У відповідь на вищевказані листи 11.03.2022, 29.06.2022, 14.06.2023, 26.07.2023 та 15.08.2023 Головне управління статистики повідомило Чернівецьку окружну прокуратуру про вжиті заходи щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства та підготовку позову до суду. Проте, завершити процедуру подання позову до суду унеможливила ситуація, яка склалася внаслідок військових дій на території країни, в частині призупиненні Держказначейською службою України проведення розрахункових операцій щодо незахищених статей (в тому числі оплати судового збору).
17.08.2023 Чернівецька окружна прокуратура звернулася листом до Головного управління статистики у Чернівецькій області в якому повідомила, що правовідносини пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність договору або додаткових угод до нього, на підставі якого ці кошти витрачаються такому суспільному інтересу не відповідає.
Порушення законодавства про публічні закупівлі при укладенні додаткових угод унеможливлює раціональне та ефективне використання бюджетних коштів і створює загрозу інтересам держави, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави.
IV. Позиція суду по суті спору
Стаття 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.
За приписами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з абзацом 1 частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у статті 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 3 ст. 631 ЦК України визначено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.
Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 632 ЦК України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України "Про публічні закупівлі".
З аналізу положень Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається те, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель і повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного кодексу України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (постанова Верховного Суду від 08.11.2023 у справі № 926/3421/22).
Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі" відносини, пов`язані із сферою публічних закупівель, регулюється виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.
Згідно з п. 6 ч. 1 статті 1 цього Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
У частині першій статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Частиною 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедурі закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті. У зв`язку з необхідністю забезпечення потреб оборони під час дії правового режиму воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях можуть бути змінені істотні умови договору про закупівлю (після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі) замовником, визначеним у Законі України "Про оборонні закупівлі", а саме: обсяг закупівлі, сума договору, строк дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг.
Згідно Висновку Великої палати Верховного Суду про застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", який викладено у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 (провадження № 12-57гс23):
"ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається (п.88);
зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (п.89);
у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі (п.90).
В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку."
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 зазначено:
"- норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону № 922-VIII (п.150 постанови);
- інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10 % ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої (п. 151 постанови);
- укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону № 922-VIII (п.152 постанови);
- окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі. До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників (пункти 153-154 постанови)".
Судом встановлено, що:
- додатковою угодою № 2 від 23.02.2021 ціну за 1 кВт/год збільшено до 2,079 грн (на 10%), кількість електроенергії зменшено до 103458 кВт/год. 
- додатковою угодою № 3 від 25.02.2021 ціну за 1 кВт/год збільшено до 2,2268 грн (на 7,1%), кількість електроенергії зменшено до 94836 кВт/год. 
- додатковою угодою № 4 від 26.02.2021 ціну за 1 кВт/год збільшено до 2,325 грн (на 4,4%), кількість електроенергії зменшено до 92511 кВт/год.
Листом від 15.02.2021 № 2959/5 товариство обґрунтувало необхідність підвищення ціни та укладення трьох додаткових угод коливанням ціни на ринку у розмірі 23 %. На підтвердження коливання ціни Товариством надано довідку Чернівецької торгово-промислової палати (надалі Чернівецької ТПП) № 169/6 від 15.02.2021 про середньозважену ціну електричної енергії, згідно офіційного веб-сайту ДП «Оператор ринку» «на добу наперед» станом на 15.02.2021 (1799,22 грн) та витяг з аналітичних матеріалів, наведених на сайті ДП «Оператор ринку» «Порівняльний аналіз роботи ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку за січень 2021 року.
- додатковою угодою № 5 від 09.08.2021 ціну за 1 кВт/год збільшено до 2,5575 грн (на 10%), кількість електроенергії зменшено до 92011 кВт/год.
На підтвердження коливання ціни товариством надано довідку Чернівецької ТПП № 927/1 від 02.08.2021 про середньозважену ціну електричної енергії станом на 30.07.2021 (1727,33 грн) та 23.07.2021 (1541,32 грн); 
- додатковою угодою № 6 від 10.08.2021 ціну за 1 кВт/год збільшено до 2,81325 грн (на 10%), кількість електроенергії зменшено до 91801 кВт/год.
На підтвердження коливання ціни товариством надано довідку Чернівецької ТПП № 927/2 від 02.08.2021 про середньозважену ціну електричної енергії станом на 01.08.2021 (2119,14 грн) та на 30.07.2021 (1727,33 грн). 
- додатковою угодою № 7 від 11.08.2021 ціну за 1 кВт/год збільшено до 3.09457 грн (на 9,9%), кількість електроенергії зменшено до 90928 кВт/год.
На підтвердження коливання ціни товариством надано довідку Чернівецької ТПП № 927/3 від 02.08.2021 про середньозважену ціну електричної енергії станом на 01.08.2021 (2119,14 грн) та на 02.08.2021 (2578,52 грн). 
Загалом, згідно вказаних угод ціну на електроенергію збільшено на 63,7% у порівнянні з ціною зазначеною у договорі, а кількість електроенергії зменшено на 22876 кВт/год.
Суд враховує, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18, від 02 грудня 2020 року у справі № 913/368/19, від 11 травня 2023 року у справі № 910/17520/21).
Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.
При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.
Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено форму / вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2025 року у справі № 916/747/24).
Параграфом 1 глави 5 розділу І Господарського процесуального кодексу України унормовані основні положення про докази. При цьому, суд виходить із того, що спеціальним законодавством у сфері публічних закупівель не визначено певний орган чи особу, яку законодавець наділив би повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку.
Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації, так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І Господарського процесуального кодексу України .
Однак, надані роздруківки з сайту ДП "Оператор ринку" не охоплюють всього періоду між датою укладення вищевказаних додаткових угод про зміну ціни та датою укладення договору. Таким чином, не містять інформації про наявність коливання ціни саме в бік зростання в періодах між цими датами. Також слід зазначити, що відсутні були підстави для збільшення ціни електроенергії згідно даних, опублікованих на сайті ДП "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua/), згідно яких середньозважена ціна на ринку по об`єднаній електричній системі України у лютому 2021 року становила - 1632,56 грн за 1 МВт.год та у березні 2021 року - 1374, 25 грн за 1 МВт.год. Тобто, на ринку не відбулося зростання ціни електроенергії, а навпаки мало місце її зменшення на 15,82 %.
Довідки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2023 року у справі № 926/3244/22).
Для обґрунтування підвищення ціни Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» на власний розсуд обирались періоди для порівняння середніх цін на електричну енергію, дослідження яких не відображало їх динаміку, а також не могло бути належним обґрунтуванням для висновків про коливання цін у бік збільшення. Крім того, у наданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» документах не міститься доказів на підтвердження пропорційного зростання ціни на товар на ринку з урахуванням періоду дії попередньої додаткової угоди.
Водночас, наведені документи не містять відомостей щодо динаміки ціни на електричну енергію, пропорційності їх зростання, у них відсутній аналіз вартості ціни електричної енергії на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни електричної енергії на ринку, у зв`язку із чим не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов договору на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Разом з тим, зі змісту вказаних висновків убачається, що вони не стосуються спірних додаткових угод, в них зазначена інформація станом на інші дати, що не збігаються з датами укладення вказаних угод.
Суд виснує, що необхідність внесення зазначених змін не можна вважати обґрунтованою та такою, що підтверджена документально.
Згідно з приписами статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач був обізнаний і погодився з істотними умовами договору, у тому числі зі ціною товару.
Окрім того, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 зазначено, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик, тому, укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.
Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (стаття 13 Цивільного кодексу України).
У той час, як можливість зміни ціни договору внаслідок дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18).
Натомість, метою прийняття Закону України "Про публічні закупівлі" було удосконалення системи публічних закупівель, спрямованої на розвиток конкурентного середовища та добросовісної конкуренції у сфері закупівель, у тому числі протидії "ціновому демпінгу", коли учасник процедури закупівлі пропонує значно занижену ціну товару, щоб перемогти, а потім через додаткові угоди суттєво збільшує ціну товару та відповідно зменшує обсяг закупівлі, чим нівелює результати публічної закупівлі.
Враховуючи, що сторонами договору, всупереч інтересів держави та зі зловживанням правом, без будь-яких належних на те підстав та жодного належно обґрунтованого документального підтвердження щодо коливання ціни у відповідний період, в порушення норм Закону України "Про публічні закупівлі" та положень договору, укладено додаткові угоди, згідно яких збільшено ціну за одиницю товару, що, в свою чергу, не відповідає вимогам тендерної документації, суд виснує, що додаткові угоди №2 від 23.02.2021, №3 від 25.02.2021, №4 від 26.02.2021, №5 від 09.08.2021, №6 від 10.08.2021 та №7 від 11.08.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу №765 від 09.02.2021, суперечать наведеним вище нормам Цивільного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі", тому підлягають визнанню недійсними.
Щодо стягнення коштів в сумі 59 197,46 грн суд зазначає наступне.
Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 зазначила, що на спірні правовідносини поширюються вимоги ст. 1212 ЦК України. Так, Верховний Суд вказав, що відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (п. п. 71, 72, 82 постанови). Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати. У постанові від 26.09.2019 у справі № 520/4210/18 Верховний Суд зазначив, що тлумачення статті 1212 Цивільного кодексу України свідчить, що необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього підстав.
Верховний Суд у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 виснував, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ефективним способом захисту права є такий, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
У постанові від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 Велика Палата Верховного Суду виклала правовий висновок, згідно з яким, в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).
Таким чином, у разі задоволення судом першочергової вимоги щодо визнання оспорюваних додаткових угод недійсними, вбачаються всі підстави для задоволення похідної вимоги щодо стягнення незаконно отриманих відповідачем коштів, що дозволить поновити порушені права позивачів як розпорядників коштів.
За спірними додатковими угодами не було набуто додаткового майна порівняно з тим, що було передбачено договором про постачання електричної енергії споживачу №765 від 09.02.2021, тому у Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" не виникає права на повернення будь-якого майна (двосторонньої реституції) або ж отримання відшкодування за нього, оскільки воно не передавало додаткових кіловат електричної енергії порівняно з умовами договору, а навпаки загальний обсяг отриманої електричної енергії було зменшено із збільшенням вартості за одиницю товару і тому не підлягає застосуванню двостороння реституція. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2024 у справі № 927/68/23.
З урахуванням викладеного, твердження відповідача про необхідність застосування двосторонньої реституції не відповідає характеру спірних правовідносин та положенням чинного законодавства. Оскільки позовна вимога про стягнення грошових коштів є похідною від вимоги про визнання недійсними додаткових угод, правовою підставою для повернення спірних коштів виступає саме відсутність законної підстави для їх набуття, що прямо регулюється статтею 1212 ЦК України.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок, з урахуванням фактичного обсягу спожитої електричної енергії, судом встановлено, що споживачем безпідставно сплачено бюджетних коштів на загальну суму 59197,46 грн (215090,33 грн (сума сплачена за договором) – (82483 кВт (фактично поставлено за договором) х 1,89 грн (вартість за договором) = 155892,87 грн) = 59197,46 гривень.
Таким чином, враховуючи визнання недійсними визнання недійсними додаткових угод №2 від 23.02.2021, №3 від 25.02.2021, №4 від 26.02.2021, №5 від 09.08.2021, №6 від 10.08.2021 та №7 від 11.08.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу №765 від 09.02.2021 грошові кошти в сумі 59 197,46 грн є такими, що були безпідставно одержані Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія", підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги прокурора про визнання недійсними додаткових угод №2 від 23.02.2021, №3 від 25.02.2021, №4 від 26.02.2021, №5 від 09.08.2021, №6 від 10.08.2021 та №7 від 11.08.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу №765 від 09.02.2021 та стягнення безпідставно сплачені кошти в сумі 59197,46 грн підлягають задоволенню.
Суд додатково звертає увагу сторін на те, що оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України", Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно із ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Щодо підстав для звернення прокурора за захистом інтересів держави.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким є Закон України «Про прокуратуру».
За змістом абзаців 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії (абзаци 1- 3 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).
У відповідності до ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Системне тлумачення положень частин 3- 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Водночас тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.
При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).
Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
«Нездійснення захисту» має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
«Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).
Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (наведену правову позицію викладено у пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом, а саме позивачем жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.
З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.
У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.
Судом встановлено, що перед зверненням до суду Чернівецька окружна прокуратура зверталася листами до Головному управлінні статистики в Чернівецькій області щодо необхідності вжити заходи у зв`язку з недоотриманням електроенергії по договору від 09.02.2021 №765.
Зокрема, 25.02.2022, 14.06.2025, 07.07.2023 та 10.08.2023 Чернівецька окружна прокуратура зверталася листами до Головного управління статистики в якому повідомило, що при проведенні Західним офісом Держаудитслужби ревізії в Головному управлінні статистики в Чернівецькій області встановлено укладання угод на збільшення ціни на електроенергію внаслідок чого Управлінням за період з 09.02.2021 по 30.06.2021 недоотримано електричної енергії по договору від 09.02.2021 №765 у кількості 9951,62 кВт/год та зайво сплачено за отриману електроенергію 18808,56 грн. У зв`язку з чим прокуратура просила направити інформацію про вжиті заходи.
У відповідь на вищевказані листи 11.03.2022, 29.06.2022, 14.06.2023, 26.07.2023 та 15.08.2023 Головне управління статистики у Чернівецькій області повідомило Чернівецьку окружну прокуратуру про вжиті заходи щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства та підготовку позову до суду. Проте, завершити процедуру подання позову до суду унеможливила ситуація, яка склалася внаслідок військових дій на території країни, в частині призупиненні Держказначейською службою України проведення розрахункових операцій щодо незахищених статей (в тому числі оплати судового збору).
17.08.2023 Чернівецька окружна прокуратура звернулася листом до Головного управління статистики у Чернівецькій області в якому повідомила, що правовідносини пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність договору або додаткових угод до нього, на підставі якого ці кошти витрачаються такому суспільному інтересу не відповідає.
Порушення законодавства про публічні закупівлі при укладенні додаткових угод унеможливлює раціональне та ефективне використання бюджетних коштів і створює загрозу інтересам держави, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави.
За таких обставин суд дійшов висновку про доведення прокурором факту бездіяльності Головного управління статистики у Чернівецькій області.
V. Розподіл судових витрат.
Згідно ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається із матеріалів справи, Чернівецькою обласною прокуратурою при зверненні з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 18788,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1295 від 28.08.2023.
Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає на відповідача, з вини якого виник спір.
Керуючись статтями 2, 12, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.
2. Визнати недійсними додаткові угоди № 2 від 23.02.2021, № 3 від 25.02.2021, № 4 від 26.02.2021, № 5 від 09.08.2021, № 6 від 10.08.2021, № 7 від 11.08.2021 до договору № 765 від 09.02.2021 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» та Головним управлінням статистики у Чернівецькій області.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» (58001, вул. П. Целана, 6, м. Чернівці, код 42102122) на користь Головного управління статистики у Чернівецькій області (58018, вул. Головна, 249-А, м. Чернівці, код 02363066) - 59197,46 грн безпідставно сплачених коштів.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» (58001, вул. П. Целана, 6, м. Чернівці, код 42102122) на користь Чернівецької обласної прокуратури (58001, м. Чернівці, вул. Кордуби, 21-А, код 02910120) 18 788,00 грн судового збору.

Повний текст рішення складено та підписано 24.07.2026

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя М.І. Ніколаєв