Справа № 183/1031/26 
Провадження № 2-а/191/22/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2026 року м. Синельникове 
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – Форощука О.В.
за участю секретаря- Рибак М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, поліцейського Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта Богдана Максима Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
за участю представника позивача ОСОБА_1 – Берест О.М.,-
ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 6434848 від 30.12.2025, винесену поліцейським Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Богданом М.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.12.2025 року, старший лейтенант поліції Богдан М.В. відносно ОСОБА_1 , склав адміністративний протокол серії ЕПР №551483 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП., в якому зазначив, що 26.12.2025 року в с. Оленівка, вул. Центральна, 104, Самарівського району, о 16 годині 45 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENO MEGAN д/н НОМЕР_1 , будучи позбавленим судом права керування ТЗ, чим порушив п.2.1.а ПДР.
До протоколу було долучено рапорт поліцейського, технічний засіб відеозапису 861235, свідки не залучалися. У пункті 12 Протоколу зазначено, що адміністративна справа буде розглядатися Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області.
В подальшому, 30.12.2025 старшим лейтенантом поліції Богданом М.В. винесено постанову серії ЕНА № 6434848 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. Місце розгляду справи зазначено с-ще Магдалинівка, Самарівського району, Дніпропетровської області.
Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови відповідачем допущено порушення вимог законодавства, зазначене у постанові місце розгляду адміністративної справи – с-ще Магдалинівка, не відповідає фактичним обставинам, оскільки так званий розгляд справи відбувся у с. Жданівка. Крім цього, відносно ОСОБА_1 було винесено адміністративний протокол серії ЕПР №551483 від 26.12.2026 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП та постанову серії ЕНА № 6434848 від 30.12.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, тобто в порушення ст. 61 Конституції України подвійно притягнуто до адміністративної відповідальності за одне адміністративне правопорушення.
Враховуючи вищезазначені обставини, вважає постанову серії ЕНА № 6434848 від 30.12.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, такою, що підлягає скасуванню.
У судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні, викладеним обставинам зазначеним у позовній заяві, вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідач, старший лейтенант поліції Богдан М.В. надав письмові пояснення, відповідно до яких, вимоги позивача не визнав, вважає їх необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. Зазначив, що протокол серії ЕПР №551483 від 26.12.2026 року та винесена постанова серії ЕНА № 6434848 від 30.12.2025 складені ним відповідно до ПДР України та чинного законодавства. Просив розгляд справи здійснювати без його участі.
Представником відповідача, ГУНП в Дніпропетровській області подано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечено. Відповідач зазначає, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою посадовою особою в межах наданих законом повноважень, на підставі та у спосіб, передбачені законодавством, а факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи. Просили відмовити у задоволенні позову, здійснити розгляд справи без їх участі.
Суд, дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви та відзиву, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов таких висновків.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Цей самий критерій є одним із базових критеріїв перевірки рішень суб`єктів владних повноважень судом відповідно до частини другої статті 2 КАС України. 
Згідно з пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія відповідної категорії.
Частиною четвертою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Як убачається з матеріалів справи, 26.12.2025 приблизно о 16 год. 45 хв. в с. Оленівка, вул. Центральна, 104, Самарівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT MEGAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим судом права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху, що підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення.
При цьому суд звертає увагу, що відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких уповноважений орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. До таких доказів, зокрема, належать протокол, пояснення, документи, показання технічних засобів фото- і відеозапису та інші матеріали. 
Відповідно до статті 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи зобов`язана з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна відповідна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Судом встановлено, що оскаржувану постанову винесено уповноваженою посадовою особою Національної поліції, яка мала відповідні повноваження щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 126 КУпАП.
При цьому сам по собі факт наявності у постанові неточності щодо місця розгляду справи, на який посилається сторона позивача, не свідчить про відсутність події адміністративного правопорушення або вини ОСОБА_1 .
Суд погоджується з тим, що зазначення у постанові належних та достовірних відомостей є обов`язковою вимогою до процесуального документа. Разом з тим при вирішенні питання про наслідки такого недоліку необхідно встановити не лише сам факт формальної неточності, а й її істотність, вплив на зміст прийнятого рішення та можливість реалізації особою своїх процесуальних прав.
Стаття 283 КУпАП визначає вимоги до змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення. Водночас із самої норми не випливає, що будь-яка технічна або формальна неточність у реквізитах постанови автоматично тягне її скасування незалежно від встановлених у справі обставин. 
Верховний Суд у своїй практиці виходить із того, що підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень можуть бути не будь-які, у тому числі формальні, порушення процедури, а такі порушення, які є суттєвими, мають значення для прийняття рішення та могли вплинути на його обґрунтованість. 
У даному випадку судом не встановлено, що зазначена у постанові неточність щодо місця розгляду справи призвела до неправильного встановлення особи правопорушника, змінила обставини події адміністративного правопорушення, вплинула на кваліфікацію дій ОСОБА_1 або позбавила його можливості оскаржити постанову у встановленому законом порядку.
Більше того, із матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду відповідача була саме подія, яка мала місце 26.12.2025 о 16 год. 45 хв. у с. Оленівка, а саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом RENAULT MEGAN за умови позбавлення його права керування транспортними засобами.
Таким чином, зазначена технічна неточність у постанові не спростовує факту події адміністративного правопорушення, не спростовує вини позивача та не ставить під сумнів правильність правової кваліфікації його дій за частиною четвертою статті 126 КУпАП.
Щодо доводів позивача про те, що складання протоколу та винесення постанови фактично є двома окремими процесуальними діями, які свідчать про повторне притягнення до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.
Протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення є різними за своїм призначенням процесуальними документами в межах одного провадження. Складання протоколу саме по собі не означає притягнення особи до адміністративної відповідальності та не є окремим адміністративним стягненням.
У даному випадку судом не встановлено, що відносно ОСОБА_1  за одну й ту саму подію було фактично застосовано два адміністративні стягнення. Натомість матеріали свідчать про оформлення одного адміністративного правопорушення та прийняття за результатами його розгляду однієї постанови.
Тому посилання на порушення принципу, закріпленого статтею 61 Конституції України, є необґрунтованим. Конституційна заборона стосується саме подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Оцінюючи оскаржувану постанову за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, суд приходить до висновку, що відповідач діяв у межах наданих йому законом повноважень, на підставі чинного законодавства та з належною метою – забезпечення дотримання правил дорожнього руху та притягнення до адміністративної відповідальності особи, щодо якої встановлено факт керування транспортним засобом у період позбавлення права керування.
Виявлений судом недолік оформлення постанови має формальний характер, не є таким, що вплинув на правильність встановлення обставин адміністративного правопорушення, не позбавив позивача можливості реалізувати право на судове оскарження та не спростовує доказів, на підставі яких відповідачем було прийнято оскаржувану постанову.
За таких обставин суд не вбачає правових підстав для скасування постанови лише з огляду на зазначену формальну неточність.
Суд також враховує, що відповідно до статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи щодо рішень суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд перевіряє законність такого рішення та наявність підстав для його скасування. Чинна редакція КАС України прямо передбачає спеціальні правила розгляду таких спорів. 

Отже, з урахуванням встановлених обставин суд доходить висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою по суті, а наведені позивачем доводи не дають підстав для її скасування.
Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. 72-77, 79, 139, 242-246, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, поліцейського Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта Богдана Максима Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя | О. В. Форощук