ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/6113/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості № UA205050/2026/000063/1 від 01.04.2026 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205050/2026/000320 від 01.04.2026.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою митного оформлення в режимі імпорту товару декларант позивача подав митну декларацію, в якій митну вартість товару визначено за основним методом - за ціною договору (контракту). Однак відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з тих підстав, що подані документи не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.
Позивач не погоджується із таким рішеннями та зазначив, що подані до митного оформлення документи підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за першим методом і не мали жодних розбіжностей. Проте, не зважаючи на подання усіх документів, які підтверджують заявлену митну вартість, як вартість самого товару, так і витрати по транспортуванню останнього, митний орган відмовив у митному оформленні товару і прийняв протиправне рішення про коригування митної вартості товарів.
На переконання позивача, спірні рішення є необґрунтованими та просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 18 травня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
У відзиві на позовну заяву відповідач пред`явлені позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити, мотивуючи тим, що при проведенні відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару за митними деклараціями, поданих з метою імпорту товару, було встановлено, що подані документи не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та вони містять розбіжності, які є визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених відомостей про митну вартість, та, як наслідок, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи, які б спростували ці розбіжності. За результатом опрацювання додатково поданих документів та проведених письмових консультацій щодо вибору методу визначення митної вартості товару, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (у митного органу та декларанта відсутня інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари та відсутня вартісна основа для розрахунку) митну вартість визначено за резервним методом відповідно до статті 64 МК України на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (далі – ЄАІС Держмитслужби).
Відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідають вимогам митного законодавства, а тому є законними.
У відповіді на відзив позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.
Інших заяв по суті справи не надходило.
Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить наступних висновків.
30 березня 2026 року з метою імпорту товару – «Автомобіль легковий, що був у використанні: марка - AITO; модель - M9; номер кузова - НОМЕР_1 ; загальна кількість місць (включаючи водія) - 6; призначений для перевезення людей та для використання на дорогах загального користування; тип двигуна - гібридний (бензо - електродвигун внутрішнього згорання, який нез`єднано з трансмісією, тобто не бере участі в пересуванні транспортного засобу, який при значений тільки для обертання електрогенератора); робочий об`єм циліндрів двигуна - 1499 см.куб; потужність двигуна - 365кВт; власна вага -2630 кг; маса у разі максимального завантаження - 3080 кг; номер двигуна - 24870067; колісна формула - 4х4; тип кузова - легковий універсал; дата першої реєстрації - 11.10.2024; календарний рік виготовлення - 2024; модельний рік виготовлення - 2024; країна виробництва - CN; торгівельна марка - «AITO»; - 1шт.» подано митну декларацію № 26UA205050010534U6. Вартість товару становить 25763,68 Евро. До митної декларації додано: рахунок-фактура (інвойс) № ZAL-2025-0768 від 15.12.2025; статус особи, яка подає митну декларацію 2; некласифікований транспортний (перевізний) документ від 26.03.2026; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 19.11.2025; платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 17103F147С5А від 23.12.2025; платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 71704F741С9А від 23.12.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № ZAL-2025-0768 від 18.12.2025; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями № ЕД-078-30-03 від 30.03.2026; зовнішньоекономічний договір (контракт) № HWITT25025088123 від 15.10.2025; договір про надання послуг митного брокера № 26-7 від 25.03.2025; висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом № ЕД-078-30-03 від 10.03.2026; витяг з сайту https://m.tb.cn/ від 30.03.2026; довіреність № 1011 від 25.03.2026; заява від 27.03.2026; фото від 27.03.2026; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № 259361305 від 25.02.2026.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган в електронному повідомленні запропонував подати такі документи: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (в тому числі, коносамент); 5) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договори (угоди, контракти) із третіми особами, пов`язані з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Декларантом на вимогу митниці було надано витяги про стан рахунку з перекладами від 23.12.2025 № 17103F147C5A, № 71704F741C9A, завірений договір купівлі-продажу від 15.10.2025 № HWITT250388123, скрін сертифіката про походження № C26MAEHK1KB70001 (не в повному обсязі), коносамент від 20.09.2025 № CICU2930450, довідку про транспортні витрати від 01.04.2026 № 1.
Інші витребувані документи декларант відмовився надати, про що зазначено в заяві від 01.04.2026 № б/н.
01.04.2026 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2026/000063/1 та сформовала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205050/2026/000320.
У графі 33 оскаржуваного рішення від 01.04.2026 № UA205050/2026/000063/1 митний орган вказав, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності:
- одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, та, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (пункти 2, 4, 6, 8 частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі- Кодекс)). Декларантом разом з ЕМД № 26UA205050010534U6 було надано договір купівлі продажу від 15.10.2025 № HWITT250388123 (далі - Договір), укладений між компанією NHSCM HK LIMITED (Гонконг) та громадянкою Китаю ZHU CHUNCAI, проте даний договір (поданий до митного оформлення разом з ЕМД № 26UA205050010534U6 та вказаний в графі 44 даної ЕМД) не був завірений сторонами;
- вартість товару згідно даного Договору складає 32177 дол.США, що не відповідає вартості товару, заявленій декларантом за ЕМД № 26UA205050010534U6 (31635,8 дол.США);
- окрім того, в даному Договорі умовами поставки товару вказано CIF Київ, що не може відповідати дійсності, адже згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс, CIF- це умови поставки, за якими продавець оплачує доставку, експортне митне оформлення та страхування вантажу до ПОРТУ призначення, та використовується тільки для морських перевезень. Оскільки до вказаного в Договорі пункту призначення (Київ) не можливо дістатися морем, вказане може свідчити про недостовірність наданих відомостей стосовно умов поставки та ціни придбання товару, та невключення до митної вартості в повній мірі такої її складової, як витрати на транспортування (зокрема від порту призначення до митного кордону України);
- окрім того, в Договорі вказано третю особу - компанію EMBARCACION Sp.z.o.o. (Польща), яка вказана стороною для повідомлення (для доставки). Сказане свідчить про наявність третіх осіб в ланцюгу постачання товару, що створює ризик наявності комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов Контракту, витрати на оплату яких можуть бути невід`ємними складовими митної вартості товару. Отже, існує ризик недостовірності повноти декларування всіх складових митної вартості товару;
- декларантом до митного оформлення товару за ЕМД № 26UA205050010534U6 надано 2 інвойси з однаковими номером та датою (від 15.12.2025 № ZAL-2025-0768), один з яких приєднано за кодом документу 0380 (рахунок - фактура (інвойс)), та вартість товару згідно якого становить 30177 дол.США (25763,68 євро), інший - за кодом документу 3007 (документ, що підтверджує вартість перевезення товару), та вартість товару згідно якого становить 2000 дол.США (1707,51 євро). При цьому, в інвойсі, що приєднаний за кодом документу 3007 відсутня будь - яка інформація щодо того, що вказана сума- це саме вартість доставки товару. Разом з тим, декларантом включено до митної вартості товару витрати на транспортування у сумі 1707,51 євро, проте документального підтвердження даним витратам не надано. Згідно пункту 2 частини другої статті 52 Кодексу - декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Отже, декларантом не дотримано вимог пункту 2 частини другої статті 52 Кодексу;
- слід також зауважити, що в обох інвойсах вказано умови поставки CIF Київ, що не може відповідати дійсності, як вже вказано вище, а також міститься посилання на контракт від 15.12.2025 № ZAL-2025-0768, що не відповідає Договору, згідно якого подано до митного оформлення оцінюваний товар;
- п.6 Договору передбачено наступні умови оплати за товар: авансовий платіж у розмірі 8552,39 дол.США (7557,75 євро) протягом трьох днів після підписання даного договору та оплата решти суми після отримання та підтвердження задовільної якості автомобіля. При цьому в товаросупровідних документах відсутні реквізити рахунку продавця, на який має бути здійснена оплата. Для підтвердження здійснення оплати за оцінюваний товар декларантом надано витяги про стан рахунку від 23.12.2025 № 17103F147C5A, № 71704F741C9A в іноземному банку, що не можуть бути взяти до уваги як банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, та підтверджують його митну вартість, оскільки самі по собі не є банківським платіжними документами. Сума оплати згідно наданого витягу № 17103F147C5A (7579,38 євро) не відповідає обумовленій сумі авансового платежу в п. 6 Договору (7557,75 євро). Отже, декларантом не надано належного документального підтвердження ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар;
- згідно з міжнародними правилами тлумачення CIF Інкотермс 2010 продавець зобов`язується за власний рахунок забезпечити морське страхування на користь покупця проти ризику втрати або пошкодження товару під час перевезення та надати покупцю страховий поліс чи інше підтвердження страхового покриття. При цьому страхування повинне покривати, як мінімум, передбачену контрактом (договором) ціну плюс 10 відс. (тобто 110 відс.) і бути здійсненним у валюті контракту (договору). Однак до митного оформлення за ЕМД № 26UA205050010534U6 на порушення частини першої статті 52 Кодексу не надано визначених частиною другою статті 53 Кодексу страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування.
Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАС. За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено, - бувшого у використанні легкового автомобіля марки AITO, моделі - M9, країна походження - Китай, календарний рік виготовлення - 2024, модельний рік виготовлення - 2024, технічні характеристики: робочий об`єм циліндрів двигуна: 1499 см3.- тип двигуна: Бензин/Гібрид - тип кузова – універсал - колісна формула: 4x4 - загальна кількість місць - 6, який ввозився з Китаю на умовах поставки DAP Київ Україна, та з урахуванням обсягу партії товару (1 шт). Рівень митної вартості становить на рівні 65800 дол.США за шт., що станом на дату подання ЕМД № 26UA205050010534U6 становить 57137,9449 євро за шт. за ЕМД від 02.09.2024 № 24UA209260001793U5.
Товар випущено у вільний обіг згідно з МД № 26UA205050011157U7 від 03.04.2026 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.
Позивач, не погоджуючись із прийнятим рішенням про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205050/2026/000320 від 01.04.2026 звернувся до суду з цим позовом.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Митний кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).
Згідно з частиною першою статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.
Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові у справі № 826/17509/16 від 09.02.2021.
Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи, закріплені приписами пунктом 2 частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень частини першої статті 58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Основний метод, не застосовується в конкретних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до ч. 2 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.
Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.
За правилами частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
За змістом статті 53 МК України законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Вказане узгоджується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Судом встановлено, що при митному оформленні товару позивач надав наявні у нього документи, а саме: 
рахунок-фактура (інвойс) № ZAL-2025-0768 від 15.12.2025; статус особи, яка подає митну декларацію 2; некласифікований транспортний (перевізний) документ від 26.03.2026; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 19.11.2025; платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 17103F147С5А від 23.12.2025; платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 71704F741С9А від 23.12.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № ZAL-2025-0768 від 18.12.2025; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями № ЕД-078-30-03 від 30.03.2026; зовнішньоекономічний договір (контракт) № HWITT25025088123 від 15.10.2025; договір про надання послуг митного брокера № 26-7 від 25.03.2025; висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом № ЕД-078-30-03 від 10.03.2026; витяг з сайту https://m.tb.cn/ від 30.03.2026; довіреність № 1011 від 25.03.2026; заява від 27.03.2026; фото від 27.03.2026; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № 259361305 від 25.02.2026; витяги про стан рахунку з перекладами від 23.12.2025 № 17103F147C5A, № 71704F741C9A, завірений договір купівлі-продажу від 15.10.2025 № HWITT250388123, скрін сертифіката про походження № C26MAEHK1KB70001 (не в повному обсязі), коносамент від 20.09.2025 № CICU2930450, довідку про транспортні витрати від 01.04.2026 № 1.
З приводу розбіжностей у поданих документах, суд зазначає наступне.
Декларантом під час митного оформлення було подано договір купівлі-продажу №HWITT250388123 від 15.10.2025, який було укладено між NHSCM HK LIMITED (Продавець) та ZHU CHUNCAI (Покупець).
Пунктом 4 договору купівлі-продажу №HWITT250388123 від 15.10.2025 визначено, що вартість товару (автомобіля) становить 32 177 дол. США. (27 471,19 Евро).
Пунктом 7 договору купівлі-продажу №HWITT250388123 від 15.10.2025 передбачено, що продавець надасть покупцю копію інвойсу (ZAL-2025-0768).
Проте, незважаючи на обумовлену вартість транспортного засобу у контракті у розмірі 32 177 дол. США. (27 471,19 євро), декларантом за МД №26UA205050010534U6 заявлено вартість товару у розмірі 31 635,80 дол. США, що свідчить про заниження митної вартості товарів.
Пунктом 5 договору купівлі-продажу №HWITT250388123 від 15.10.2025 та рахунком-фактурою (інвойсом) № ZAL-2025-0768 від 15.12.2025 визначено, що умовами поставки є CIF КYIV-UKRAINE.
Згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс, CIF - це умови поставки, за якими продавець оплачує доставку, експортне митне оформлення та страхування вантажу до порту призначення, та використовується тільки для морських перевезень.
Із вищевказаного слідує, що кінцевим місцем доставки за визначених умов мав бути – порт, а не м. Київ.
Отже, наведені обставини не свідчать про недостовірність заявленої вартості товару.
Митний орган також послався на те, що декларантом до митного оформлення товару за ЕМД №26UA205050010534U6 надано 2 інвойси з однаковими номером та датою (від 15.12.2025 № ZAL-2025-0768), один з яких приєднано за кодом документу 0380, що згідно Класифікатору документів, сертифікатів, дозволів та додаткової інформації затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1011 від 20.09.2012 (далі – Класифікатор (у)) є (рахунком - фактурою (інвойсом)), та вартість товару згідно якого становить 30177 дол.США (25763,68 Евро), інший - за кодом документу 3007, що згідно Класифікатору є (документом, що підтверджує вартість перевезення товару), та вартість товару згідно якого становить 2000 дол.США (1707,51 Евро).
При цьому, в інвойсі, що приєднаний за кодом документу 3007 відсутня будь-яка інформація щодо того, що вказана сума - це саме вартість доставки товару.
Разом з тим, декларантом включено до митної вартості товару витрати на транспортування у сумі 1707,51 євро, проте документального підтвердження даним витратам не надано.
На вимогу митного органу декларантом було надано довідку про транспортні витрати №1 від 01.04.2026 року згідно якої вартість витрат на доставку автомобіля становить за маршрутом порт Нінбо, Китай – порт Гданськ, Польща – 1500 Евро; порт Гданськ, Польща – м. Київ, Україна – 207,51 Евро. Загальна вартість транспортних витрат за маршрутом порт Нінбо, Китай – м.Київ, Україна становить1707,51 Евро, а з порту Нінбо, Китай до п/п «Устилуг -Зосин» складає: 1707,51 євро.
Відповідно до частини другої статті 52, частини другої статті 53 та частини десятої статті 58 Митного кодексу України, відомості про митну вартість і її складові повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються перевірці та обчисленню. За відсутності документів, які дозволяють встановити числове значення витрат на транспортування саме до митного кордону України, митний орган позбавлений можливості здійснити належний контроль правильності визначення митної вартості.
За таких обставин суд дійшов висновку, про не повноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг та заявлена декларантом сума транспортних витрат не підтверджена належними доказами, а тому у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо можливості застосування основного методу визначення митної вартості. Непідтвердження однієї зі складових митної вартості є достатньою підставою для відмови у визнанні митної вартості за ціною договору та застосування іншого методу її визначення.
При розгляді цієї справи суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.12.2021 у справі № 200/6508/20-а, згідно з якою основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Декларантом не спростовано сумніви митниці щодо правильності визначення митної вартості товарів, в частині задекларованої такої складової митної вартості як вартість транспортування оцінюваних товарів до митного кордону України, передбаченої п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України.
Наведені висновки суду узгоджуються із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 02.05.2024 у справі № 520/22458/23.
Суд зауважує, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ст. 58 МК України).
З огляду на встановлені фактичні обставини справи і наведене правове регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позивачем не спростовано сумнів митниці в частині правильності визначення митної вартості товарів щодо відображення такої складової митної вартості як вартість транспортування оцінюваних товарів, яка передбачена пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України.
За вказаних обставин митним органом була обґрунтовано виставлена вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.
Надані позивачем копії документів не надали митному органу змоги пересвідчитись в обґрунтованості заявленого числового значення митної вартості імпортованого позивачем товару та визначення митної вартості за основним методом.
Декларантом не надано митниці належних документів щодо визначення митної вартості товару з урахуванням витрат на транспортування товару. В той же час надання відповідних документів є обов`язковим відповідно до пункту 5 частини десятої статті 58 МК України.
Щодо інших підстав, які зазначені в рішенні про коригування митної вартості товарів, яке є предметом спору, суд зазначає, що їхня можлива відповідність чи невідповідність закону не впливає на висновки суду щодо правомірності коригування митної вартості у зв`язку з недоданням позивачем передбачених частиною 10 статті 58 МК України документів та відповідно неспростування сумнівів митниці щодо правильності визначення митної вартості товарів.
Таким чином, Волинською митницею підставно були встановлені невідповідності у поданих декларантом позивача документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
У зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, Волинська митниця правомірно не визнала заявлену митну вартість.
Митним органом проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МК України шляхом надсилання відповідного електронного повідомлення.
У зв`язку з неможливістю застосувати методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності належних даних для розрахунку, застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України).
Митну вартість товарів визначено за другорядним методом визначення митної вартості - резервним, відповідно до ст. 64 МК України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей товарів, а саме: бувшого у використанні легкового автомобіля марки AITO, моделі - M9, країна походження - Китай, календарний рік виготовлення - 2024, модельний рік виготовлення - 2024, технічні характеристики: робочий об`єм циліндрів двигуна: 1499 см3.- тип двигуна: Бензин/Гібрид - тип кузова – універсал - колісна формула: 4x4 - загальна кількість місць - 6, який ввозився з Китаю на умовах поставки DAP Київ Україна, та з урахуванням обсягу партії товару (1 шт). Рівень митної вартості становить на рівні 65800 дол.США за шт., що станом на дату подання ЕМД № 26UA205050010534U6 становить 57137,9449 євро за шт. за ЕМД від 02.09.2024 № 24UA209260001793U5.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до наведених вимог відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, спростовано позовні вимоги та аргументи позивача.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Зважаючи на те, що суд відмовляє у задоволенні позову, підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )
Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ідентифікаційний код ВП 43958385)

Суддя А.Я. Ксензюк