27.07.2026

Справа № 720/520/26
Провадження № 2/720/403/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.
за участю секретаря Княгницької Ю.В. 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:

В лютому 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь суми боргу за договорами кредиту, посилаючись на те, що 13 липня 2018 року між АТ «Перший Український Міжнародний банк» та відповідачем було укладено Заяву-Договір № 2001077411601 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Таким чином між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, тип кредиту кредитна лінія. Відповідно до умов даного кредитного договору останній було надано кредит в сумі 5000 гривень, строком на 12 місяців з правом його продовження, з річною фіксованою процентною ставкою 49 %. Протягом дії кредитного договору відповідач систематично не виконувала належним чином договірні зобов`язання в частині своєчасного погашення кредиту, у зв`язку з чим, станом на 05 січня 2026 року допустила прострочену кредитну заборгованість в сумі 53449 гривень 76 копійок.
В подальшому 08 вересня 2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний банк» та відповідачем було укладено Заяву-Договір № 1001965933901 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Таким чином між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов Заяви-Договору Банк відкрив Клієнту картковий рахунок та банківським переказом надано кредит в сумі 32465 гривень 59 копійок, строк кредитування - 48 місяців; процентна ставка – 0,01%; комісія за обслуговування заборгованості – 1,99%, отже порядок, строки повернення кредиту та сплати відсотків, передбачені договором. Протягом дії кредитного договору відповідач систематично не виконувала належним чином договірні зобов`язання в частині своєчасного погашення кредиту, у зв`язку з чим, станом на 05 січня 2026 року допустила прострочену кредитну заборгованість в сумі 92446 гривень 98 копійок. Оскільки, відповідач у добровільному порядку борг не повертає, просив стягнути з неї в примусовому порядку кредитну заборгованість та судові витрати по справі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи викликав сторони в судове засідання. 
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак від неї надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. 
Вiдповiдач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і не просила суд відкласти розгляд справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13 липня 2018 року між АТ «Перший Український Міжнародний банк» та відповідачем було укладено Заяву-Договір № 2001077411601 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та укладено кредитний договір № 2001077411601, по типу «Кредитна лінія». 
Відповідно до умов даного кредитного договору відповідачу було надано кредит в сумі 5000 гривень, строком на 12 місяців з правом його продовження, з річною фіксованою процентною ставкою 49 %. 
Паспортом споживчого кредиту, який підписала відповідач встановлено основні умови кредитування, а саме строк кредитування, річна процента ставка.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № 2001574948401 станом на 05 січня 2026 року складає 53449 гривень 76 копійок, в тому числі заборгованість за тілом кредиту – 32827 гривень 33 копійки та заборгованість за відсотками – 20622 гривні 43 копійки.
08 вересня 2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний банк» та відповідачем було укладено Заяву-Договір № 1001965933901 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. 
Відповідно до умов Заяви-Договору Банк відкрив Клієнту картковий рахунок та банківським переказом надано кредит в сумі 32465 гривень, строк кредитування - 48 місяців; з процентною ставкою – 0,01 % річних та розміром комісії за обслуговування заборгованості – 1,99%.
Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 05 січня 2026 року відповідач допустив прострочену заборгованість по кредиту за договором № 1001965933901, що становить 38997 гривень 22 копійки, в тому числі заборгованість за основною сумою боргу – 28390 гривень 77 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом – 10 гривень 53 копійок та комісії за обслуговування кредиту – 10595 гривень92 копійки. 
Пунктом 5 вказаної заяви, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить - 1.99 %.
Всього відповідач уклала 2 кредитних договори, які були укладені в електронній формі, за допомогою відповідних веб-сайтів, із заповненням всіх необхідних даних, наданням доступу до власного карткового рахунку та верифікації через систему «BankID» НБУ.
Згідно частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Кредитні договори відповідачем підписані електронним підписом з застосування одноразового ідентифікатора (одноразового паролю).
Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Як вбачається з вищенаведеного порядку при укладенні договору відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 100 ЦПК України.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, на офіційних веб-сайтах позичальників у вільному доступі для всіх клієнтів розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того на веб-сайтах розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг.
Відповідач на офіційних сайтах кредитодавців здійснив заповнення заявки на отримання кредиту, вказав всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення; заявка подавалась відповідачем через особистий кабінет; позивач проінформував відповідача про прийняте рішення щодо видачі кредиту через смс - повідомлення на телефонний номер та електронним листом на адресу електронної пошти позивача та розміщення інформації в Особистому кабінеті; відповідач надав відповідь позивачу електронним повідомленням про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором, надісланим в смс - повідомлені (п. 22 Правил), у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»; позивач надав підтвердження про укладання договору шляхом розміщення інформації в особистому кабінеті відповідача та направлення примірника договору на адресу електронної пошти відповідача.
Ідентифікація клієнта відбулась через систему BankID Національного банку України, клієнт самостійно вніс особисті дані в заявку, надав дозвіл до інформації з кредитної історії банку емітенту, верифікації за допомогою «otp пароля». 
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
У відповідності до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Приймаючи до уваги, що зобов`язання між сторонами не припинено з підстав, передбачених законом (ст. 598 ЦК України), оскільки воно не виконано відповідачем належним чином, то суд вважає, що правовідносини між сторонами за кредитним договором не припинились, а тому позивач вправі вимагати від відповідача виконання грошового зобов`язання за кредитним договором.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У зв`язку з тим, що відповідачка не виконує умови кредитних договорів і не повернула позивачу отримані кредити та проценти за їх користування, то кредитну заборгованість у вигляді тіла кредитів та процентів за їх користування на загальну суму 81851 гривні 06 копійок слід стягнути в примусовому порядку. 
Вирішуючи питання щодо стягнення комісії суд виходить з наступного. 
Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Позивачем в умовах кредитного договору (заявки) встановлено обов`язок позичальника сплатити комісію за обслуговування кредитної заборгованості, але вказаний пункт договору порушує статті 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та є грубим порушенням чинного законодавства.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.
Враховуючи те, що позивачу встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пункту 4.4 кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту, є нікчемним.
Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року за № 496/3134/19, яка є обов`язковою для виконання судами України. 
За вказаних обставин у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 10592 гривні 92 копійки, слід відмовити за безпідставністю. 
Крім цього, відповідно до п. 1 ч ст. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача пропорційно до задоволеної суми, що в цій справі становить 2342 гривні 91 копійка. 
На підставі ст.ст. 526, 598, 599, 610, 611, 612, 614, 625, 1049, 1054 ЦК України, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 268, 274, 279, 280 ЦПК України ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» суму кредитної заборгованості:

•за кредитним договором № 2001077411601 в розмірі 53449 гривень 76 копійок з яких:
-32827 гривень 33 копійки - сума заборгованості за тілом кредиту;
-20622 гривні 43 копійки - сума заборгованості за відсотками;

•за Кредитним договором № 1001965933901 в розмірі 28401 гривень 30 копійок з яких:
-28390 гривень 77 копійок - сума заборгованості за основною сумою боргу;
-10 гривень 53 копійки - сума заборгованості за відсотками;

Всього стягнути заборгованість за договорами в загальному розмірі 81851 (вісімдесят одної тисячі вісімсот п`ятдесят одної) гривні 06 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору за подання позову до суду пропорційно до задоволеної суми позову в розмірі 2342 гривні 91 копійка.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Відповідач може подати до Новоселицького райсуду заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 

Суддя          Ляху Г.О.