Дата документу 25.08.2026 Справа № 334/1085/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний номер 334/1085/25 Головуючий у 1-й інстанції: Телегуз С.М.
Провадження № 22-ц/807/1950/26    Суддя-доповідач: Сакоян Д.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді (судді-доповідача)   Сакояна Д.І.
суддів:        Бредуна Д.С., Салтан Л.Г.,
за участі:
секретаря судового засідання    Товстопятко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником – адвокатом Железняком Віктором Кузьмичем, на рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2026 та додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2026 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Куріпко Віра Олександрівна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова Вікторія Миколаївна, ОСОБА_3 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом,- 

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року  ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Куріпко Віра Олександрівна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова Вікторія Миколаївна, ОСОБА_3 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Позов вмотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . До спадкоємців першої черги за законом належать: ОСОБА_1 – дочка спадкодавця; ОСОБА_2 – дочка спадкодавця; ОСОБА_3 – дружина спадкодавця.
Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, зокрема, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належні спадкодавцю частки в статутних капіталах товариств, інше майно.
Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. заведено спадкову справу № 39 за 2024 рік, номер у спадковому реєстрі 72888897.
Тринадцятого січня 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Морозовій В.М. Від нотаріуса ОСОБА_1 дізналась, що наявний заповіт спадкодавця ОСОБА_4 , посвідчений 18.07.2014 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Куріпко В.О., за змістом якого все своє майно спадкодавець заповідає дочці ОСОБА_2 .
Двадцять сьомого січня 2025 року приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова В.М. видала ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване в реєстрі за № 44.
Наявний заповіт перешкоджав ОСОБА_1 , як спадкоємцю за законом, реалізувати належне їй право на отримання спадщини в порядку спадкування за законом.
ОСОБА_1 народилась у шлюбі спадкодавця з першою дружиною – ОСОБА_5 . Після розірвання шлюбу між її батьками спадкодавець продовжував підтримувати добрі батьківські відносини з позивачкою, брав участь в її вихованні та утриманні. Позивачка теж відносилась до батька з повагою і розумінням, між ними були тісні, доброзичливі та довірчі родинні відносини. Спадкоємець ніколи не казав про бажання скласти заповіт, про наявність складеного заповіту. З його розмов вбачалось, що всі спадкоємці отримають свою частку в майні після його смерті, тому для ОСОБА_1 стало несподіванкою повідомлення нотаріуса про наявність заповіту.
ОСОБА_1 вважає, що заповіт складено та посвідчено без участі спадкодавця, внаслідок чого заповіт не містить волевиявлення спадкодавця щодо розподілу спадкового майна, підпис на заповіті виконаний не спадкодавцем, а іншою особою. Значний перелік та цінність спадкового майна могли спонукати інших зацікавлених осіб вдатися до підроблення заповіту.
Ухвалою суду першої інстанції від 27.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Не погоджуючись із позовними вимогами позивачки ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 через свого представника – адвоката Гаро Г.О., подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачка вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.
В обґрунтування своєї позиції відповідачка зазначила, що твердження позивачки про те, що після розірвання шлюбу між її батьками спадкодавець продовжував підтримувати з нею добрі батьківські відносини, брав участь у її вихованні та утриманні не відповідають дійсності, є надуманими, не підтверджуються жодними доказами та викладені з метою ввести суд в оману. ОСОБА_1 взагалі не брала участі у лікуванні та реабілітації батька під час його хвороби, не допомагала та не відвідувала його. Довгий час після смерті батька ОСОБА_1 навіть не була обізнана про цей факт. Позивачкою не було додано до позову жодного доказу, що підтверджував би наявність теплих родинних стосунків між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , бажання ОСОБА_4 залишити спадок позивачці. ОСОБА_1 навіть не була обізнана про існування заповіту, а тому твердження про підроблення підпису ОСОБА_4 є виключно припущенням позивачки. Призначення почеркознавчої експертизи у вказаній справі є недоцільним та процесуально не виправданим.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2026 у задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Куріпко Віра Олександрівна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова Вікторія Миколаївна, ОСОБА_3 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено.
Тринадцятого червня 2026 року відповідачка ОСОБА_2 через свого представника – адвоката Гаро Ганну Олександрівну, через систему «Електронний суд» звернулась до суду першої інстанції із заявою про відшкодування судових витрат, в якій просила здійснити розподіл судових витрат, а саме покласти на ОСОБА_1 судові витрати, понесені ОСОБА_2 у зв`язку з розглядом справи № 334/1085/25 у розмірі 224725,00 грн.
Ухвалою суду першої інстанції від 17.06.2026 відкрито провадження у справі за заявою  ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Куріпко Віра Олександрівна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова Вікторія Миколаївна, ОСОБА_3 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Двадцять четвертого червня 2026 року позивачка ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Железняка В.К., подала через систему «Електронний суд» заперечення на заяву ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 334/1085/25, в якій просила дану заяву повернути без розгляду у зв`язку з невиконанням приписів ст. 183 ЦПК України, а у разі розгляду заяви по суті зменшити заявлені витрати на правничу допомогу до 33280,00 грн. В обґрунтування заперечень зазначено, що ОСОБА_2 заявила вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у нескладній по суті справі, результат якої залежить не від професійних знань та навичок представника відповідачки, а виключно від висновку судової почеркознавчої експертизи. ОСОБА_2 не надала попередній розрахунок витрат разом з відзивом на позов, не послалась на нього, не повідомила суд про подальше надання розрахунку витрат. ОСОБА_2 надала акт наданих послуг № 1від 12.06.2026, в якому наявний опис робіт, однак без зазначення витраченого часу та вартості години роботи. Крім того, не надано жодного платіжного документа на підтвердження сплати послуг адвоката в сумі 224725,00 грн. Викладене свідчить, що заявлена до відшкодування ОСОБА_2 сума не відповідає критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, у зв`язку з чим її належить зменшити до розміру, визначеного в калькуляторі розміру винагороди-оплати послуг за надання безоплатної вторинної правничої допомоги.
Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2026 заяву ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат у справі № 334/1085/25 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50000,00 грн.
Не погоджуючись із зазначеними рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Железняка Віктора Кузьмича, подала апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2026 та додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2026 у цивільній справі № 334/1085/25, ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 27.01.2025 ОСОБА_2 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Куріпко Вірою Олександрівною, зареєстрованого в реєстрі за № 430.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, зокрема, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належні спадкодавцю частки в статутних капіталах товариств, інше майно.
Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. заведено спадкову справу № 39 за 2024 рік, номер у спадковому реєстрі 72888897.
Тринадцятого січня 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Морозовій В.М. Від нотаріуса ОСОБА_1 дізналась, що наявний заповіт спадкодавця ОСОБА_4 , посвідчений 18.07.2014 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Куріпко В.О., за змістом якого все своє майно спадкодавець заповідає дочці ОСОБА_2 .
Двадцять сьомого січня 2025 року приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова В.М. видала ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване в реєстрі за № 44.
ОСОБА_1 вважає, що заповіт складено та посвідчено без участі спадкодавця, внаслідок чого заповіт не містить волевиявлення спадкодавця щодо розподілу спадкового майна, підпис на заповіті виконаний не спадкодавцем, а іншою особою.
Встановлення факту того, що підпис на заповіті належить чи не належить заповідачу потребує спеціальних знань. Саме висновок експерта є найбільш належним та допустимим доказом у спорах про визнання заповіту недійсним через підробку.
До позовної заяви було долучено клопотання про витребування доказів. Суд першої інстанції вказане клопотання не задовольнив, зазначені у клопотанні документи не витребував, не дослідив дійсність документів за зразками почерку та підпису ОСОБА_6 , наявність на них саме почерку і підписів ОСОБА_6 , а не іншої особи тощо, внаслідок чого не забезпечив надання експерту порівняльного матеріалу та документів для дослідження, що спонукало експерта повернути ухвалу суду про призначення експертизи без виконання.
Двадцять восьмого травня 2025 року ухвалою суду призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Запорізького НДЕКЦ МВС України.
Десятого червня 2025 року до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для дослідження.
Двадцять дев`ятого липня 2025 року до суду надійшло повідомлення експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-25/12399-ПЧ про неможливість проведення судової експертизи через невиконання судом вимог експерта.
Викладене свідчить, що місцевий суд вчинив бездіяльність, яка перешкодила проведенню експертизи, призначеної судом ухвалою від 28.05.2025.
Першого жовтня 2025 року ухвалою суду клопотання представника позивачки, адвоката Железняка В.К., про повторне надіслання матеріалів справи для виконання призначеної експертизи – залишено без задоволення.
Тридцятого жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивачки, адвокат Железняк В.К., подав клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи на підставі документів, які надійшли до справи.
Четвертого листопада ухвалою суду призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Запорізького НДЕКЦ МВС України.
Дев`ятнадцятого листопада 2025 року до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для дослідження.
П`ятого січня 2026 року до суду надійшло повідомлення експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-25/25360-ПЧ про неможливість проведення судової експертизи.
Двадцять дев`ятого січня 2026 року ухвалою суду клопотання представника позивачки, адвоката Железняка В.К., про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи залишено без задоволення.
Викладене свідчить, що місцевий суд не зміг організувати збір документів для проведення судової почеркознавчої експертизи і забезпечити експерта необхідними матеріалами для експертних досліджень.
Другого липня 2026 року місцевий суд ухвалив додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в сумі 50000,00 грн.
ОСОБА_1 вважає зазначену до стягнення суму занадто великою та завищеною. ОСОБА_2 заявила вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 224725,00 грн. у нескладній по суті справі, результат якої залежить не від професійних знань та навичок представниці відповідачки, а виключно від висновку судової почеркознавчої експертизи щодо належності підпису на заповіті заповідачу ОСОБА_4 , яка з вини місцевого суду не була проведена.
ОСОБА_2 не надала попередній розрахунок витрат разом з відзивом на позовну заяву, не послалась на нього, не повідомила суд про подальше подання розрахунку витрат. Лобунова А.М. надала акт № 1 наданих послуг від 12.06.2026, в якому наявний опис робіт, однак без зазначення витраченого часу та вартості години роботи. 
Верховний Суд неодноразово вказував, що відсутність акта, який фіксує обсяг та види виконаних робіт, є підставою для відмовою у стягненні витрат.
Оскільки неможливо перевірити реальність та обсяг витраченого часу на кожну послугу, слід вважати, що заявлений розмір витрат в сумі 224725,00 грн. є надуманим та документально не підтвердженим. ОСОБА_2 не надала жодного платіжного документа на підтвердження сплати послуг адвоката.
Оскільки місцевий суд порушив норми матеріального і процесуального права при розгляді справи та ухвалив рішення і додаткове рішення, які не відповідають доказам та об`єктивним обставинам справи, ухвалені рішення місцевого суду належить скасувати.
Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 через свого представника – адвоката Гаро Г.О., подала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідачка вважає апеляційну скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Сторона позивача фактично підміняє причину та наслідок, стверджуючи, що експертиза не була проведена через бездіяльність суду. Насправді її проведення стало неможливим через відсутність необхідних порівняльних зразків почерку, оскільки саме позивач не вжив достатніх заходів для їх пошуку та витребування з інших установ, де могли зберігатися документи зі зразками почерку спадкодавця, після того як стало відомо про їх відсутність у первісно визначеній установі (АТ «Укртелеком»).
Єдиною причиною неможливості проведення експертизи стала відсутність документів, виконаних шариковою ручкою. Попри це, представник позивачки не ініціював витребування таких документів з інших можливих джерел, хоча саме він був ініціатором призначення експертизи і саме на ньому лежав обов`язок вживати необхідних процесуальних заходів для забезпечення її проведення.
Суд двічі призначав судову почеркознавчу експертизу, щоразу повністю задовольняючи клопотання представника позивачки. Після кожного звернення експерта суд оперативно поновлював провадження, розглядав його клопотання, надавав необхідні роз`яснення, усував зазначені недоліки та витребував додаткові документи. Жодне з повідомлень експерта про неможливість проведення експертизи не пов`язує її непроведення з діями чи бездіяльністю суду.
АТ «Укртелеком» повністю виконало ухвали суду, надавши загалом 27 оригіналів документів, що перевищує витребувану судом кількість, та письмово повідомило про відсутність інших документів, у тому числі виконаних шариковою ручкою.
Як зазначив експерт, для проведення дослідження були необхідні зразки, які відповідали б часу, способу та матеріалам письма. Такі зразки відсутні не через невиконання ухвал суду, а через їх фактичну відсутність у Запорізькій філії АТ «Укртелеком», що підтверджено її письмовими відповідями.
Будучи ініціатором призначення експертизи, представник позивачки, після встановлення факту відсутності необхідних зразків в АТ «Укртелеком», не ініціював витребування можливих зразків почерку ОСОБА_4 , виконаних шариковою ручкою, з інших установ, де такі документи могли зберігатися. Натомість він повторно звернувся із заявою про призначення експертизи, не усунувши причин, які унеможливили її проведення. За таких обставин повторне призначення експертизи є недоцільним, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні третього клопотання про витребування тих самих документів та призначення експертизи.
Звертаючись з апеляційною скаргою, позивачка наполягає на призначенні судової почеркознавчої експертизи та просить надати експертам документи з вільними зразками почерку та підпису ОСОБА_4 . Водночас апеляційна скарга не містить нових обставин, не пропонує нових джерел отримання необхідного порівняльного матеріалу та не спростовує встановленого факту його відсутності. Сторона позивачки повністю ігнорує те, що експертами неодноразово зазначалося про неможливість проведення експертизи у зв`язку з недостатністю наявних у матеріалах справи документів. При цьому питання витребування додаткових документів під час розгляду справи судом першої інстанції позивачкою не порушувалося, а в апеляційній скарзі не наведено жодного обґрунтування неможливості їх подання чи витребування на цій стадії.
Крім того, сторона відповідачки вважає доводи апеляційної скарги в частині оскарження додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необґрунтованими та такими, що не спростовують законності висновків суду першої інстанції.
Твердження апелянта про відсутність належного підтвердження оплати правничої допомоги є безпідставними. Разом із заявою про відшкодування судових витрат стороною відповідачки було додано копію акту наданих послуг №1 від 12.06.2026, який є підтвердженням надання адвокатом Гаро Г.О. правничої допомоги ОСОБА_2 . В актах вказано перелік наданих послуг та їх вартість.
Крім того, в заяві про відшкодування судових витрат додано актуальну практику Верховного Суду, у якій передбачено, що підтвердженням сплати клієнтом адвокату коштів за надання правничої допомоги може бути документ у довільній формі, зокрема, й акт.
У додатковій угоді визначено вартість усіх можливих послуг, а в акті наданих послуг зазначено фактично виконані роботи, їх обсяг та вартість. Отже, твердження апелянта про відсутність опису робіт повністю спростовуються матеріалами справи.
З огляду на вищезазначені обставини справи, рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2026 та додаткове рішення від 02.07.2026 у цивільній справі № 334/1085/25 є законними та не підлягають скасуванню.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 , адвокат Железняк В.К., підтримав доводи апеляційної скарги.
Відповідачка ОСОБА_2 та її представник, адвокат Гаро Г.О., заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши у судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 375 ЦПК України).
Приписами ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення,ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела існування таких обставин, які б свідчили про нікчемність заповіту на противагу дійсного волевиявлення спадкодавця щодо розпорядження своїм майном, тоді як свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Таким чином, відсутні підстави вважати, що заповіт від 18.07.2014 підписано не ОСОБА_4 , а отже вказаний правочин не є нікчемним, а приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. правомірно видано 27.01.2025 ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, тому відсутні підстави для визнання цього свідоцтва недійсним.
Апеляційний суд погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 07.01.2025 Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 1677 (т. 1 а.с. 10).
Аналогічні відомості містяться й у повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (т. 1 а.с. 87-88).
Згідно з довідкою Департаменту адміністративних послуг № 06.4-06/02/10169 від 05.09.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 17.01.2014 по 20.07.2024 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Інформація щодо інших зареєстрованих осіб відсутня (т. 1 а.с. 109).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно.
Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 29.11.2013, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 143).
Належність вищезазначеного житлового будинку ОСОБА_4 також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАО № 974497 від 19.11.2013 (т. 1 а.с. 144).
Матеріали справи містять копію технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , де замовником зазначений ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 145-153).
Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області вих. № 29-8-0.37.1-565/2-25 від 13.02.2025, земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером 2310100000:04:043:0413, на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, розробником якої є ФОП ОСОБА_7 , від 21.02.2020 перенесена до архівного шару в результаті поділу на дві окремі земельні ділянки з кадастровими номерами 2310100000:04:043:0420 та 2310100000:04:043:0421, які є зареєстрованими в Державному земельному кадастрі 08.04.2020 (т. 1 а.с. 252).
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 414839278 від 24.02.2025 земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:04:043:0420 площею 0,0659 га належить на праві власності ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 253).
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 414856065 від 24.02.2025 земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:04:043:0421 площею 0,1411 га належить на праві власності ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 261).
Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 309468 від 19.11.2005, власником земельної ділянки площею 0,1496 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 154).
Аналогічні відомості містяться й у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9913762072025 від 24.01.2025 (т. 1 а.с. 155-159).
Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель E 350 4MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_4 , належить ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 160).
Матеріали справи містять копію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімбіз» (т. 1 а.с. 166-173) та копію протоколу № 1 загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімбіз» від 26.12.2019, яким вирішено ОСОБА_4 призначити директором товариства (т. 1 а.с. 162-163).
Як видно з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМБІЗ» учасник ОСОБА_4 має частку 49,99% у розмірі 774845,00 грн., частка сплачена в повному розмірі (т. 1 а.с. 161).
Матеріали справи містять копію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська промислово-будівельна компанія» (т. 1 а.с. 179-185) та копію протоколу № 2 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ПРОМИСЛОВА-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» від 20.12.2019, яким вирішено ОСОБА_4 призначити головою зборів (т. 1 а.с. 175-176).
Як видно з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ПРОМИСЛОВА-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» учасник ОСОБА_4 має частку 49,99% у розмірі 1076859,00 грн., частка сплачена в повному розмірі (т. 1 а.с. 174).
Листом № 81-15-9/21147-БТ від 20.02.2025 Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» повідомило приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозову В.М. про наявність на транзитному та поточному рахунках грошових коштів померлого клієнта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Заповідальні розпорядження по рахункам відсутні, індивідуального (банківського) сейфу не знайдено (т. 1 а.с. 126).
Листом № 20.1.0.0.0/7-250127/42085-БТ від 27.01.2025 Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» повідомило приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозову В.М. про наявність на відкритих на ім`я клієнта ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , рахунків та залишків грошових коштів на них. Заповідальні розпорядження по рахункам відсутні (т. 1 а.с. 128).
Листом № 86-589бт/25 від 31.01.2025 Акціонерне товариство «Кредобанк» повідомило приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозову В.М. про наявність на відкритих на ім`я клієнта ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , рахунків та залишків грошових коштів на них. Заповідальні розпорядження по рахункам відсутні (т. 1 а.с. 131).
Як видно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 28.08.1975 Шевченківським ЗАГС м. Запоріжжя, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 11).
Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 , виданого 10.07.1993 Відділом ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя, після державної реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (т. 1 а.с. 12).
Таким чином, ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 , виданого 23.05.1973 Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 95).
Як видно з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00046681912 від 26.08.2024, після державної реєстрації шлюбу 19.05.1978 ОСОБА_4 з ОСОБА_10 , остання змінила прізвище на « ОСОБА_11 » (т. 1 а.с. 17-18).
Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Приписами ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Положеннями ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).
Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.
Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу (ч. 1-3 ст. 1247 ЦК України).
Згідно з ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Приписами ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Частиною першою статті 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах – до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
В абзаці 3 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до ст. 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.
Статтею 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним.
Так, згідно з приписами ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.
Двадцять шостого серпня 2024 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. заведено спадкову справу № 39/2024 (номер у спадковому реєстрі №72888897) після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 78122307 від 26.08.2024 (т. 1 а.с. 107).
За змістом заповіту від 18.07.2014, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Куріпко Вірою Олександрівною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповів усе належне йому на день смерті майно своїй доньці – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а.с. 82).
Згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 37915365 від 18.07.2014 вищезазначений заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі за номером 56321986 (т. 1 а.с. 83).
Матеріали спадкової справи № 39/2024 місять заяву ОСОБА_2 від 26.08.2024, зареєстровану за № 100, про прийняття спадщини за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Заявниця зазначає, що крім неї є інший спадкоємець за законом, а саме дружина спадкодавця – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т. 1 а.с. 84).
Відповідно до заяви ОСОБА_3 приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Морозовій В.М. від 26.08.2024, зареєстрованої за № 101, заявниця відмовилась від права на обов`язкову частку у спадщині, яка залишилась після її померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка – ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 96).
Відповідно до заяви ОСОБА_2 приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Морозовій В.М. від 25.09.2024, зареєстрованої за № 122, заявниця повідомляє, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 залишилась спадщина, яка потребує управління, а саме: частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМБІЗ» та просить призначити її управителем спадкового майна для забезпечення безперебійної роботи підприємства, сплати обов`язкових платежів, податків, подачі звітів, виплати заробітної плати тощо (т. 1 а.с. 32).
Двадцять п`ятого вересня 2024 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. видано ОСОБА_2 свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 1065, про призначення для управління часткою у статутному капіталі, передбаченої статутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімбіз», що входить до складу спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 119).
Матеріали спадкової справи № 39/2024 місять заяву ОСОБА_1 від 13.01.2025, зареєстровану за № 1, про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Заявниці відомо, що спадкодавець склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 18.07.2014 за № 430, яким заповів все належне йому майно своїй доньці ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 120).
Відповідно до заяви ОСОБА_3 приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Морозовій В.М. від 27.01.2025, зареєстрованої за № 9, заявниця повідомляє, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав та постійно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . До складу спадщини входять: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка загальною площею 0,1496 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель E350 4MATIC; частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМБІЗ», ідентифікаційний код юридичної особи 43432986; частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», ідентифікаційний код юридичної особи 35888607. ОСОБА_3 на видачу свідоцтва про право власності не претендує (т. 1 а.с. 134).
Відповідно до заяви ОСОБА_2 приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Морозовій В.М. від 27.01.2025, зареєстрованої за № 10, заявниця повідомляє, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав та постійно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті залишилась спадщина, яку вона приймає за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Куріпко В.О. 18.07.2014 за № 430. До складу спадщини входять: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка загальною площею 0,1496 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель E350 4MATIC; частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМБІЗ», ідентифікаційний код юридичної особи 43432986; частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», ідентифікаційний код юридичної особи 35888607. ОСОБА_2 вищевказану спадщину прийняла та просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищезазначене майно (т. 1 а.с. 138).
Двадцять сьомого січня 2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 44, на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що входить до складу спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 194).
Двадцять сьомого січня 2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 45, на земельну ділянку загальною площею 0,1496 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що входить до складу спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 196).
Двадцять сьомого січня 2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 46, на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМБІЗ», код у ЄДРПОУ 43432986, місцезнаходження: Україна, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А, у розмірі 774845,00 грн., що становить 49,99% та належала спадкодавцю ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 198).
Двадцять сьомого січня 2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 47, на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», код у ЄДРПОУ 35888607, місцезнаходження: Україна, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А, у розмірі 301819,12 грн., що становить 49,99% та належала спадкодавцю ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 200).
Двадцять сьомого січня 2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 48, на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель Е350 4MATIC, реєстраційний номер НОМЕР_4 , що входить до складу спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 202).
Матеріали спадкової справи № 39 за 2024 рік містять заяву ОСОБА_3 від 10.02.2025, зареєстровану за № 22, відповідно до якої заявниця повідомляє, що до складу спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 входять вклади в АТ «Кредобанк», на видачу свідоцтва про право власності не претендує (т. 1 а.с. 207).
Десятого лютого 2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 111, яка складається з вкладів з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунках, відкритих а Акціонерному товаристві «Кредобанк» на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 222).
Матеріали спадкової справи № 39 за 2024 рік містять заяву ОСОБА_3 від 18.02.2025, зареєстровану за № 29, відповідно до якої заявниця повідомляє, що до складу спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 входять вклади в АТ КБ «Приватбанк», на видачу свідоцтва про право власності не претендує (т. 1 а.с. 224).
Вісімнадцятого лютого 2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 179, яка складається з вкладів з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунках, відкритих а Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк» на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 239).
Матеріали спадкової справи № 39 за 2024 рік містять заяву ОСОБА_3 від 25.02.2025, зареєстровану за № 38, відповідно до якої заявниця повідомляє, що до складу спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 входять: земельна ділянка, яка має загальну площу 0,0659 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, яка має загальну площу 0,1411 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; вклади в АТ «Райффайзен Банк», на видачу свідоцтва про право власності не претендує (т. 1 а.с. 242).
Двадцять п`ятого лютого 2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 217, на земельну ділянку загальною площею 0,0659 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 2310100000:04:043:0420, що входить до складу спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 279).
Двадцять п`ятого лютого 2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 218, на земельну ділянку загальною площею 0,1411 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 2310100000:04:043:0421, що входить до складу спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 281).
Двадцять п`ятого лютого 2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 219, яка складається з вкладів з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунках, відкритих а Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк» на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 283).
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).
За змістом ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В обґрунтування позовних вимог позивачка ОСОБА_1 послалась на ту обставину, що ОСОБА_4 спірний заповіт не підписував, внаслідок чого заповіт не відповідає волевиявленню останнього щодо розподілу спадкового майна.
Разом із позовом представник позивачки, адвокат Железняк В.К., подав клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та витребування доказів.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2025 клопотання адвоката Железняка В.К. задоволено, призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Судом витребувано від Запорізької філії Акціонерного товариства «Укртелеком» 15-20 документів, складених чи підписаних ОСОБА_4 в 2013-2014 роках. Витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Куріпко В.О. другий примірник заповіту від 18.07.2014, складеного від імені ОСОБА_4 . На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (т. 2 а.с. 55-57).
Десятого червня 2025 року до суду надійшло клопотання експерта № СЕ-19/108-25/12399-ПЧ від 05.06.2025 про надання порівняльного матеріалу, а саме вільних зразків почерку ОСОБА_4 , виконаних не менше ніж на 10-15 документах, максимально наближених за часом виконання – 2014 рік, які за змістом будуть відповідати об`єктам дослідження, а саме містити короткий рукописний запис: «Лобунов» (т. 2 а.с. 65).
На виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2025 Запорізькою філією Акціонерного товариства «Укртелеком» супровідним листом № 1009-ВИХ-DP-12С000-2025 від 03.07.2025 направлено до Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України оригінали документів, підписані ОСОБА_4 у 2013-2014 роках (т. 2 а.с. 72-100).
На виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2025 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Куріпко В.О. листом № 75/01-16 від 15.07.2025 просила суд визначити можливість передачі другого примірника заповіту від 18.07.2014, складеного від імені ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Куріпко В.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 430, експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України наручно в день проведення експертизи (т. 2 а.с. 104).
Двадцять дев`ятого липня 2025 року до суду першої інстанції надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи № СЕ-19/108-25/12399-ПЧ від 23.07.2025, за змістом якого експерту не надано порівняльний матеріал, а саме – зразки почерку  ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 106-108).
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 29.07.2025 провадження у справі поновлено (т. 2 а.с. 109).
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2025 клопотання представника позивачки, адвоката Железняка В.К., про повторне надіслання матеріалів справи для виконання призначеної експертизи залишено без задоволення, у зв`язку з тим, що ухвала про призначення судової почеркознавчої експертизи 28.05.2025 вже вичерпала свою дію. Водночас судом роз`яснено, що сторона позивача не позбавлена права заявити клопотання про призначення додаткової експертизи (т. 2 а.с. 116-119).
Двадцять дев`ятого жовтня 2025 року представник позивачки через систему «Електронний суд» вдруге подав клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи (т. 2 а.с. 159-161).
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2025 клопотання адвоката Железняка В.К. задоволено, призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Судом витребувано від Запорізької філії Акціонерного товариства «Укртелеком» документи, що містять рукописний текст та підписи ОСОБА_4 , які виконані тим самим способом, що й у заповіті, а саме шариковою ручкою. Витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Куріпко В.О. другий примірник заповіту від 18.07.2014, складений від імені ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Куріпко В.О. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (т. 2 а.с. 184-187).
Дев`ятнадцятого листопада 2025 року до суду першої інстанції надійшло клопотання експерта № СЕ-19/108-25/25360-ПЧ від 14.11.2025, про надання письмових роз`яснень та додаткових матеріалів для дослідження (т. 2 а.с. 199-200).
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2025 провадження у справі поновлено (т. 2 а.с. 202).
Запорізькою філією Акціонерного товариства «Укртелеком» супровідним листом № 31ВИХ-ZP-12V100-2025 від 24.11.2025 направлено до Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України оригінали документів для дослідження та повідомлено про те, що під час роботи у Запорізькій філії АТ «Укртелеком» Лобунов М.О. використовував виключно чорнильну перову ручку, оригіналів документів, які б були оформлені з використанням шарикової ручки Запорізька філія АТ «Укртелеком» не має (т. 2 а.с. 218).
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2025 клопотання експерта задоволено, для проведення експертного дослідження надано експерту відповідні уточнення та роз`яснення. Судом витребувано від Запорізької філії АТ «Укртелеком» документи, що містять рукописний текст ОСОБА_4 , які виконані ним у 2014 році тим самим способом, що й у заповіті, а саме шариковою ручкою. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (т. 2 а.с. 240-241).
П`ятого січня 2026 року до суду першої інстанції надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи № СЕ-19/108-25/25360-ПЧ від 30.12.2025, за змістом якого експерту не надано порівняльний матеріал, який відповідав за часом виконання, збігався за матеріалами письма та відповідав за змістом із об`єктами дослідження (т. 3 а.с. 3-6).
Запорізькою філією Акціонерного товариства «Укртелеком» листом № 22-ВИХ-DP-12C000-2026 від 08.01.2026 повідомлено Запорізький науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України про те, що всі елементи (заяви, резолюції, підписи), які власноруч написані ОСОБА_4 , виконані перовою чорнильною ручкою з чорними чорнилами. Будь-які інші документи, які виконані ОСОБА_4 у 2013-2014 роках і містять власноруч написаний текст або підпис ОСОБА_4 , в архіві Запорізької філії АТ «Укртелеком» відсутні (т. 3 а.с. 14).
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2026 провадження у справі поновлено (т. 3 а.с. 7).
Двадцять восьмого січня 2026 року у ході судового розгляду вказаного спору представником позивачки, адвокатом Железняком В.К., заявлено клопотання про повторне призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, виконання якої слід доручити іншій експертній установі, оскільки експерти Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ухиляються від виконання своїх обов`язків або некомпетентні у проведенні даного виду експертиз.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2026 клопотання представника позивачки, адвоката Железняка В.К., про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи залишено без задоволення (т. 3 а.с. 26-28). 
Відмовляючи у повторному призначенні судової почеркознавчої експертизи суд першої інстанції виходив з того, що стороні позивача було відомо про клопотання експерта щодо надання необхідних для проведення експертизи матеріалів, проте ніяких процесуальних дій зі сторони позивача не вчинялось. Представник позивачки у своєму клопотанні не навів достатніх підстав для проведення вказаної експертизи повторно, не довів значимість призначення експертизи для вирішення цієї справи, не надав інших документів, необхідних для проведення даного виду експертизи.
Двадцять п`ятого травня 2026 року представник позивачки, адвокат Железняк В.К., звернувся до суду з клопотанням про витребування у Запорізької філії АТ «Укртелеком» вільних зразків почерку і підпису ОСОБА_4 , які виконані шариковою ручкою та призначення судової почеркознавчої експертизи (т. 3 а.с. 96-97).
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2026 клопотання представника позивачки, адвоката Железняка В.К., про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи залишено без задоволення (т. 3 а.с. 119-121). 
Відмову в задоволенні клопотань представника позивачки вмотивовано тим, що заявляючи втретє аналогічне клопотання про призначення судової експертизи, проведення якої неможливо без надання експерту порівняльного матеріалу, сторона позивача зловживає процесуальними правами. Запорізька філія АТ «Укртелеком» неодноразово письмово повідомляла про те, що в архіві установи відсутні документи, які містять рукописний текст ОСОБА_4 та виконані ним у 2014 році шариковою ручкою. Натомість представник позивачки повторно заявляє клопотання про витребування доказів, достеменно знаючи про неможливість його виконання.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не зміг організувати збір документів для проведення судової почеркознавчої експертизи і забезпечити експерта необхідними матеріалами для експертних досліджень не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.
Збирання доказів у цивільній справі не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Судом першої інстанції було витребувано та направлено до експертної установи усі наявні вільні зразки почерку померлого ОСОБА_4 , надано експерту всі необхідні письмові уточнення та роз`яснення.
Твердження апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції своєю ухвалою фактично заборонив експерту використовувати для дослідження документи з написами та підписами ОСОБА_4 , які виконані перовою ручкою, є необґрунтованими. У клопотанні експерта № СЕ-19/108—25/12399-ПЧ від 05.06.2025 (т. 2 а.с. 65) чітко зазначено, що згідно з методикою судово-почеркознавчої експертизи зразки почерку повинні відповідати наступним вимогам: бути виконані тією ж мовою та письмовими знаками, що і текст документу, який підлягає дослідженню; відноситися до того ж періоду часу чи із незначним розривом у часі, що і рукопис, який підлягає дослідженню; збігатися за матеріалами письма, способом та умовами виконання рукопису; бути однаковими за темпом письма; збігатися за типом, видом документа та його цільовим призначенням (заява, накладна договір тощо); бути виконаними у відповідному стані виконавця.
Як видно зі змісту повідомлення експерта № СЕ-19/108-25/25360-ПЧ від 30.12.2025, неможливість проведення судової почеркознавчої експертизи обґрунтована тим, що експерту не надано порівняльний матеріал, який відповідав за часом виконання, збігався за матеріалами письма та відповідав за змістом із об`єктами дослідження (т. 3 а.с. 3-6).
Ненадання вищезазначеного порівняльного матеріалу пов`язано не з бездіяльністю суду, а з фактичною відсутністю такого матеріалу в Запорізькій філії Акціонерного товариства «Укртелеком», що підтверджено її письмовими відповідями (вих. № 31ВИХ-ZP-12V100-2025 від 24.11.2025 (т. 2 а.с. 218); вих. № 22-ВИХ-DP-12C000-2026 від 08.01.2026 (т. 3 а.с. 14)).
Будучи ініціатором призначення експертизи, представник позивачки, після встановлення факту відсутності необхідних зразків в Запорізькій філії Акціонерного товариства «Укртелеком», не ініціював витребування зразків почерку померлого ОСОБА_4 з інших джерел.
Отже, висновок суду першої інстанцій щодо недоведення позивачкою нікчемності заповіту, як передумови для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, у повній мірі узгоджується із наявними у справі доказами та є обґрунтованим. 
Щодо доводів скаржниці про незаконність стягнення з неї судових витрат додатковим рішенням суду першої інстанції від 02.07.2026 слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові – на позивача.
Згідно з приписами ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як встановлено судом, у межах розгляду даної цивільної справи ОСОБА_2 надавалась професійна правнича допомога адвокатом Гаро Ганною Олександрівною на підставі договору про надання правничої допомоги № 6/2025 від 10.03.2025 (т. 3 а.с. 148-149) та ордеру на надання правничої допомоги серії АА № 1553013 від 14.03.2025 (т. 1 оборот а.с. 71). Матеріали справи містять копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4205/10, виданого Гаро Ганні Олександрівні на підставі рішення Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 200 від 17.06.2010 (т. 1 а.с. 71).
Розмір ставок адвокатської винагороди/гонорару визначено у додатковій угоді без номеру від 10.03.2025 до договору про надання правничої допомоги № 6/2025 від 10.03.2025 (т. 3 а.с. 180).
Згідно з актом наданих послуг № 1 від 12.06.2026 до договору про надання правничої допомоги № 6/2025 від 10.03.2026 адвокат Гаро Г.О. надала ОСОБА_2 правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної цивільної справи на загальну суму 224725,00 грн. (т. 3 а.с. 151-152).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Доводи апеляційної скарги, що Лобунова А.М. не надала попередній розрахунок витрат разом з відзивом на позовну заяву, не послалась на нього, не повідомила суд про подальше подання розрахунку витрат спростовуються матеріалами справи.
Так, у відзиві на позов відповідачка ОСОБА_2 просила покласти на позивачку понесені нею судові витрати, при цьому зазначила, що орієнтовна сума судових витрат відповідачки складає 120000,00 грн. При цьому до відзиву відповідачкою було додано договір про надання правничої допомоги № 6/2025 від 10.03.2025 та додаткову угоду до вказаного договору, в які визначено вартість послуг адвоката. 
Твердження представника скаржниці, що справа не є складною, а обсяг виконаних адвокатом робіт не відповідає заявленому розміру витрат, самі по собі не свідчать про відсутність підстав для їх компенсації.
Судом першої інстанції правомірно відхилено посилання сторони позивача на те, що розмір винагороди за участь адвоката в судовому засіданні, а також розмір винагороди за складання одного процесуального документа у цивільній справі складає 3328,00 грн., оскільки вказаний розмір винагороди-оплати послуг визначено за надання безоплатної вторинної правничої допомоги, у той час як відповідачці надано правничу допомогу адвокатом за відповідним договором.
Приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.
У вказаній постанові також зазначено, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при визначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуг годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (надання послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 та адвокат Гаро Г.О. дійшли згоди про фіксований розмір вартості послуг адвоката, які зазначені в додатковій угоді без номеру від 10.03.2025 до договору про надання правничої допомоги № 6/2025 від 10.03.2025, відтак та обставина, що в акті № 1 наданих послуг від 12.06.2026 не зазначено час, який був витрачений адвокатом на надання тієї чи іншої послуги, не свідчить про неможливість розподілу цих витрат.
Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених відповідачкою витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданою послугою); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, зваживши на необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, колегія суддів доходить висновку суд першої інстанції обґрунтовано зменшив розмір витрат на правничу допомогу та стягнув їх з позивачки на користь відповідачки в розмірі 50000,00 грн.
Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржувані у цій справі рішення судом першої інстанції постановлені з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому їх слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують їх законності і обґрунтованості. Підстав для скасування рішення суду та постановленого у справі додаткового рішення з наведених у скарзі мотивів не встановлено.
Відповідно до пп. «б» та «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, – у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. 367, 374, 381-384, 389, 390 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником – адвокатом Железняком Віктором Кузьмичем, на рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2026 та додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2026 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Куріпко Віра Олександрівна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова Вікторія Миколаївна, ОСОБА_3 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом – залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2026 та додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2026 у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 26.08.2026.

Головуючий Д.І. Сакоян

Судді Д.С. Бредун

Л.Г. Салтан