ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 р. | м. Житомир | Справа № 906/510/26

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Вельмакіної Т.М., 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Плюс Сервіс" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Молоко Дім" 
про стягнення 414245,99 грн 

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Плюс Сервіс" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Молоко Дім" про стягнення 414245,99 грн, з яких: 376587,27 грн - заборгованість за поставлений товар, 37658,72 грн - штраф.
Ухвалою від 12.05.2026 суд залишив позовну заяву без руху, встановив заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви, вказавши про необхідність подання до суду заяви про усунення недоліків, у якій зазначити реквізити рахунку позивача в банку, небанківському надавачі платіжних послуг, та до якої долучити документ, що підтверджує наявність такого рахунку.
22.05.2026 до суду через систему "Електронний суд" від заявника надійшла заява про усунення недоліків, у якій вказано реквізити рахунку позивача в банку та до якої долучено довідку, що підтверджує наявність такого рахунку.
Ухвалою від 25.05.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
03.06.2026 до суду повернулась копія ухвали від 25.05.2026, яка направлялась на адресу відповідача, у зв`язку з відсутністю адресата (а.с.45-48).
Відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична адреса відповідача збігається із зазначеною у позовній заяві (а.с.33).
Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Враховуючи вищевикладені обставини та те, що поштова кореспонденція направлялася відповідачу за його адресою, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд вважає, що ним вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та забезпечення реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.
Також суд враховує, що всі процесуальні документи по справі направлялися до Єдиного державного реєстру судових рішень, інформація якого має загальний доступ.
Водночас судом взято до уваги, що саме адресат наділений правом отримувати вчасно адресовану йому поштову кореспонденцію і несе відповідні ризики неналежної реалізації цього права та не повідомлення про зміну свого місцезнаходження, якщо таке має місце.
Враховуючи те, що подання відзиву на позовну заяву є правом, а не обов`язком відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.
(Розгляд справи проведено за матеріалами у паперовій та електронній формах).
Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №2199ПС від 15.12.2025 в частині оплати поставленого товару, у зв`язку з чим у останнього утворилася заборгованість у розмірі 376587,27 грн.
Крім суми основного боргу позивач нарахував до стягнення з відповідача на підставі п.8.4 договору 37658,72 грн штрафу у розмірі 10% від вартості неоплаченого товару.
Матеріали справи не містять відзиву чи будь-якої іншої заяви відповідача, в яких було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову, а також доказів проведення додаткових розрахунків з позивачем.
Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Плюс Сервіс" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Молоко Дім" (покупець, відповідач) був укладений договір поставки №2199ПС (а.с.11-13). відповідно до п.1.1 якого постачальник передає, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах даного договору товар (партію товару) у кількості, асортименті та за цінами, що визначені у накладних на товар, які є невід`ємною частиною даного договору.
За умовами п.1.2 договору, сторони визнають, що накладна, яка підписана сторонами, є узгодженням асортименту товару, його кількості та ціни і є невід`ємним додатком до даного договору та свідчить про належне виконання постачальником своїх обов`язків щодо передання товару покупцеві.
Згідно з п.3.1 договору, ціна за одиницю товару та вартість партії товару встановлюються при постачанні кожної партії товару та зазначаються у накладній, яка підписується представниками обох сторін.
Загальну вартість договору складає сума усіх підписаних сторонами накладних, за якими передавався товар від постачальника до покупця за весь період дії цього договору (п.3.2 договору).
У п.5.1 договору визначено умови оплати, зокрема продукти харчування: протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання товару покупцем.
Під моментом отримання товару покупцем сторони розуміють момент фактичної передачі товару від постачальника до покупця, що підтверджується підписаною сторонами накладною.
Сторони шляхом підписання додаткової угоди можуть узгодити інші умови оплати, а саме попередня оплата чи оплата за фактом одержання товару (в день отримання товару).
Відповідно до п.11.1 даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2026, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору.
Суд встановив, що на виконання умов вказаного вище договору, позивач у період з 18.12.2025 по 15.01.2026 поставив відповідачу товар на загальну суму 385167,10 грн, що підтверджується видатковими накладними (у матеріалах електронної справи). 
Водночас відповідач під час приймання товару здійснив часткове повернення товару позивачу на загальну суму 8579,83 грн, що підтверджується накладними на повернення (у матеріалах електронної справи).
Наведені обставини підтверджуються також підписаними сторонами актами звірки за період з 01.12.2025 по 31.12.2025 (а.с.14-15) та з 01.01.2026 по 31.01.2026 (а.с.17).
Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 376587,27 грн (385167,10 грн - 8579,83 грн), що також підтверджується підписаним сторонами актом звірки за період з 01.02.2026 по 28.02.2026 (а.с.16).
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частинами 1,2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
Частиною 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Зважаючи на умови оплати товару, визначені у п.5.1 договору, строк оплати поставленого позивачем відповідачу товару у період з 18.12.2025 по 15.01.2026 є таким, що настав.
Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості за поставлений товар у розмірі 376587,27 грн.
Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення 376587,27 грн заборгованості за поставлений товар є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача 37658,72 грн штрафу у розмірі 10% від вартості неоплаченого товару, суд враховує наступне.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Так, за умовами п.8.4 договору, у випадку прострочення оплати товару більш, ніж на 30 (тридцять) календарних днів, покупець зобов`язаний оплатити постачальнику штраф у розмірі 10% (десяти відсотків) від вартості неоплаченого товару.
У п.8.5 договору сторони погодили, що до вимог про стягнення штрафних санкцій (штрафів, пені) за цим договором застосовується позовна давність в 3 (три) роки.
Перевіривши розрахунок 37658,72 грн штрафу у розмірі 10% від вартості неоплаченого товару, суд встановив, що розрахунок здійснений відповідно до умов договору і приписів чинного законодавства та є арифметично правильним (а.с.18-20).
Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі на загальну суму 414245,99 грн, з яких: 376587,27 грн - заборгованість за поставлений товар, 37658,72 грн - штраф.
Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з цим позовом позивач згідно з платіжною інструкцією №12320 від 05.05.2026 сплатив 6213,69 грн судового збору.
Водночас відповідно до ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
З огляду на задоволення позову, судовий збір відповідно до ст.129 ГПК України, покладається на відповідача у розмірі 4970,95 грн з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі.
Згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Оскільки позивач не подав клопотання про повернення судового збору у розмірі 1242,74 грн, питання про його повернення суд не вирішує.
Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ: 

1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Молоко Дім" (10001, Житомирська область, місто Житомир, вул. Параджанова Сергія, будинок 55-А, код ЄДРПОУ 46058892) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Плюс Сервіс" (01024, місто Київ, вул. Богомольця Академіка, будинок 7/14, приміщення 182, код ЄДРПОУ 43199757, п/р НОМЕР_1 в АТ "Сенс Банк"):
- 376587,27 грн заборгованості;
- 37658,72 грн штрафу;
- 4970,95 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.07.26 

Суддя Вельмакіна Т.М. 

1 - до справи;
- позивачу - через систему "Електронний суд";
2 - відповідачу - рек. з повід.