621/1598/26
2/621/1738/26
РІШЕННЯ
іменем України

27 серпня 2026 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Кришталь А. А.

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів",
представники позивача - Грибанов Д. В., Миколаєнко В. М.,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи в залі суду справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення суми,

у с т а н о в и в:

08.05.2026 від ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" через систему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява до ОСОБА_1 , з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 7656591 в загальному розмірі 14 715 грн 00 коп., з яких: 4 500 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 грн 05 коп. - сума заборгованості за відсотками; 9 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за пенею; 1 201 грн 95 коп. - сума заборгованості за комісією; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у справі.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.11.2025 між ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" та ОСОБА_1 було укладено Договір Позики № 7656591.
Згідно з п.1 Договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (комісію та проценти) від суми позики.
Згідно з п. 25 Договору позики, договір укладений на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст. 6, 627 ЦК України.
24.03.2026 між ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено Договір факторингу № 24032026/1, у відповідності до умов якого ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 
Згідно п. 1.1. Договору факторингу, згідно умов цього договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (комісію, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. 
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 є невід`ємною частиною договору.
Згідно п. 1.2. Договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 
Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 24 березня 2026 року до Договору факторингу № 24032026/1 від 24.03.2026, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14 715 грн 00 коп., з яких: 4 500 грн 00 коп. - заборгованість за основним боргом; 13 грн 05 коп. - заборгованість за відсотками; 0 грн 00 коп. - заборгованість по процентам за понадстрокове користування; 9 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за пенею; 1 201 грн 95 коп. - сума заборгованості за комісією. 
З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за Договором позики № 7656591 в розмірі 14 715 грн 00 коп. 
Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді даного позову.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21.05.2026 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 19.06.2026.
26.05.2026 відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений з матеріалами справи. 
04.06.2026 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити позивачу. На обґрунтування відзиву зазначив, що він не заперечує, що між ним та позивачем був укладений договір позики № 7656591 строком на 30 днів, сума позики - 4 500 грн 00 коп. Вказав, що вимоги в частині стягнення пені у розмірі 9 000 грн 00 коп. та комісії у розмірі 1 201 грн 95 коп. не визнає.
19.06.2026 з метою надання часу позивачу подати відповідь на відзив судовий розгляд відкладено на 27.08.2026.
Після відкладення судового розгляду, представник позивача ОСОБА_2 надіслала відповідь на відзив, в якій наполягала на задоволенні позову, і вважала, що відповідач погодився на умови договору, відповідно до яких пред`явлено позов.
27.08.2026 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно. 
Представник позивача Миколаєнко В. М. відповіді на відзив просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.
Відповідач ОСОБА_1 у відзиві просив проводити судовий розгляд за його відсутності.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних у суду матеріалів.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши доводи заяв по суті спору, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Даними копій договору позики № 7656591 (з фіксованою процентною ставкою) від 05.11.2025, таблиці обчислення загальної вартості кредиту, підтверджується, що 05.11.2025 між ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" та ОСОБА_1 було укладено договір, за умовами якого останній 4 500 грн 00 коп. на строк до 04.12.2025, з денною процентною ставкою 0,90. Орієнтовна вартість кредиту становить 5 715 грн 00 коп. (а. с. 13-16).
Право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 щодо повернення заборгованості за договором позики № 7656591 (з фіксованою процентною ставкою) від 05.11.2025, підтверджується договором факторингу № 24032026/1, укладеним 24.03.2026 між ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "СІРОКО ФІНАНС", актом прийому-передачі Реєстру боржників від 24.03.2026, реєстром боржників № 24032026/1 від 24.03.2026 (а. с. 21-27). 
З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ "СІРОКО ФІНАНС", вбачається що за відповідачем ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 14 715 грн 00 коп., з яких: 4 500 грн 00 коп. - заборгованість за основним боргом; 13 грн 05 коп. - заборгованість за відсотками; 0 грн 00 коп. - заборгованість по процентам за понадстрокове користування; 9 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за пенею; 1 201 грн 95 коп. - сума заборгованості за комісією (а. с. 19, 20).
У відповідності з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За загальними правилами, що випливають з положень статей 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов`язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки.
Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням 05.11.2025 між ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" та ОСОБА_1  договору позики № 7656591 (з фіксованою процентною ставкою), та подальшим укладанням договору факторингу, у результаті чого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги до ОСОБА_1 , та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором.
З розрахунку заборгованості, вбачається, що ОСОБА_1 було нараховано - 9 000 грн 00 коп., як неустойки, під час дії воєнного стану на території України.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи, що вимагається до стягнення: 9 000 грн 00 коп. - неустойки, щодо якої позичальника ОСОБА_1 під час дії воєнного стану звільнено від відповідальності, належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" в частині стягнення вказаної суми.
Щодо посилань відповідача на неправомірність нарахування комісії за договором, суд зазначає наступне.
Згідно пункту 1.2 Договору позики № 7656591 (з фіксованою процентною ставкою) від 05.11.2025, встановлено, що комісія - грошові кошти, що нараховуються на суму позики і платою за надання такої позики, та є складовою загальних витрат за споживчим кредитом (а. с. 13).
10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію, зокрема, за надання кредиту.
Виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування", які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача, як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 1 201 грн 95 коп., а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а тому твердження відповідача щодо нікчемності положення спірного кредитного договору в частині стягнення суми комісії за надання кредиту є помилковим.
Таким чином, сплата комісії передбачена умовами кредитного договору. Підстав для відмови у її стягненні суд не вбачає.
Відповідач ОСОБА_1 зобов`язання щодо повернення кредиту відповідно до погодженого строку кредитування не виконав, тому суд дійшов висновку, що вимога про стягнення тіла кредиту, відсотків та комісії є обґрунтованою та підлягає задоволенню. 
За таких обставин, позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики № 7656591 (з фіксованою процентною ставкою) від 05.11.2025,підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача належить стягнути 5 715 грн 00 коп., з яких: 4 500 грн 00 коп. - тіло кредиту; 13 грн 05 коп. - проценти; 1 201 грн 95 коп. - комісія.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі, пропорційному до задоволеної частини позовних вимог (а. с. 5).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 211, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 5 715 (п`ять тисяч сімсот п`ятнадцять) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 1 033 (одну тисячу тридцять три) грн 80 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", місцезнаходження: вул. Лісова 2, м. Бровари, Київська область, 07400, код ЄДРПОУ: 35625014.

Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Повне рішення складене 27.08.2026.

Головуючий: В. В. Овдієнко