Справа №:755/3334/26
Провадження №: 2-о/755/197/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі: 
головуючої судді - Марфіної Н.В.,
за участі секретаря - Лазоришин А.В.,
заявника - ОСОБА_1 ,
представника заявника - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві, -

у с т а н о в и в:

05.03.2026 року заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, у якій просить встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з 03.07.2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вимоги заяви мотивовано тим, що заявниця фактично проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Повторно шлюб з померлим не реєструвався через відсутність у цьому потреби. За час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина, заявниця та померлий вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займались облаштуванням житла, спільно відвідували медичні установи. 23.03.1984 року між заявницею та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб. Проте, через деякі розбіжності у баченні спільного майбутнього, через 17 років спільного подружнього життя - 13.03.20021 року заявниця та ОСОБА_3 розлучились. Від шлюбу заявниця та ОСОБА_3 мають двох доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За період розлучення заявниця та ОСОБА_3 повторно одружились з іншими особами. Заявниця розлучилась зі своїм другим чоловіком 17.07.2015 року, а ОСОБА_3 розірвав шлюб зі своєю другою дружиною 03.07.2017 року за рішенням Сарненського районного суду Рівненської області у справі №527/2689/16. З жовтня 2016 року заявниця та ОСОБА_3 зійшлись повторно та почали спільне проживання. Заявниця просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за період коли ні вона, ні ОСОБА_3 не перебували в іншому офіційному шлюбі, а саме з моменту розірвання другого шлюбу померлим (з ІНФОРМАЦІЯ_4 ) до моменту смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Факт проживання заявниці та ОСОБА_3 однією сім`єю можуть підтвердити свідки щодо обставин спільного проживання, ведення спільного побуту, участі в утриманні та ремонті житла, наявність спільних витрат, надання взаємної допомоги. Про відносини заявниці з померли як чоловіка та дружини свідчить ряд письмових доказів, а саме: нотаріально посвідчена довіреність від 10.03.2025 року, якою ОСОБА_3 уповноважив заявницю діяти від його імені та в його інтересах. Дана довіреність була посвідчена за адресою спільного проживання заявниці та померлого: АДРЕСА_1 , у зв`язку із хворобою та на прохання ОСОБА_3 . Факт спільного проживання підтверджує також санаторно-курортна карта ОСОБА_3 , де зазначене фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 . Окрім цього, згідно декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу №0001-9НК6-МКА0, довіреною особою ОСОБА_3 є заявниця. Квартира, де проживало подружжя ( АДРЕСА_1 ) є власністю заявниці. Останні роки життя ОСОБА_3 не міг самостійно пересуватися і потребував постійного догляду, яким його забезпечувала заявниця. Померлий ОСОБА_3 отримував пенсію за вислугу років. Будучі цивільною дружиною заявниця звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника, після смерті ОСОБА_3 . В січні 2026 року Пенсійний Фонд повідомив заявницю про відмову у призначенні пенсії, оскільки для призначенні пенсії по втраті годувальника необхідно перебувати в офіційному шлюбі або надати відповідне рішення суду. У зв`язку з наведеним заявниця вимушена звернутись до суду з відповідною заявою.
Ухвалою суду від 10.03.2026 року відкрите провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами окремого провадження, задоволено заяву ОСОБА_1 про виклик свідків.
Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 суду показала, що заявниця та ОСОБА_3 є її батьками, вони жила разом сімейним життям. Батько свідка розлучився зі своєю другою дружиною і жив з мамою свідка приблизно з літа 2016 року і до самої своєї смерті. Вони вели спільний побут, свідок часто (1-2 рази на тиждень) навідувала своїх батьків. Батьки свідка робили все разом, готували, спілкувались, проводили всі разом сімейні свята (Новий рік, Пасха тощо). Коли батько захворів, мати його доглядала. Бюджет у батьків був спільний. Батько казав свідку, що шкодує про те, що розлучився з мамою та одружився на іншій. Батько допомагав мамі по дому, а вона допомагала йому. Батьки разом жили, робили покупки, няньчили своїх онуків, гуляли з ними.
Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 суду показала, що вона є сусідкою заявниці, з 1977 року проживає в будинку АДРЕСА_2 . Свідок вказує, що заявниця та ОСОБА_3 жили разом, були одружені, виховували 2-х дітей. Потім свідку стало відомо про розлучення подружжя, але в подальшому ОСОБА_3 повернувся до заявниці у 2016 році і вона продовжили проживати разом. ОСОБА_3 хворів, пересувався на милицях, а заявниця його доглядала. ОСОБА_3 розлучився з другою дружиною та повернувся туди де його кохають, люблять та поважають, і заявниця його прийняла. Після повернення до заявниці ОСОБА_3 безперервно проживав із нею до самої своєї смерті і саме заявниця його й поховала. Свідок вказує, що сусіди у будинку багато років знають одне одного, всі про всіх усе знають, заявниця та ОСОБА_3 жили добре, були гарною родиною, заявниця доглядала свого чоловіка, теплі стосунки в них були. ОСОБА_3 був спокійною людиною, був задоволений ставленням до себе, викликав повагу.
Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 суду показала, що вона є сусідкою заявниці приблизно десять років. Свідок знала, що заявниця та ОСОБА_3 подружжя, вони завжди були разом, свідок мала з ними добрі сусідські відносини, бували у них в гостях. Свідку навіть не було відомо, що заявниця та ОСОБА_3 розлучені. У них все було добре, жили разом, свідок завжди бачила їх разом. Жодних сумнівів з приводу того, що це родина, у свідка не було. У період коли свідок була сусідкою заявниці та ОСОБА_3 , вони завжди жили разом, мають двох дітей та онуків. Заявниця доглядала свого чоловіка, коли той захворів, а також доглядала і власного батька, який жив із ними.
Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що він є сусідом заявниці, проживає в будинку АДРЕСА_2 з 1986 року. ОСОБА_3 свідок знав десь 10 років до його смерті, він жив із заявницею, гуляв з дітьми, купував продукти. Приблизно 3 роки тому помер батько заявниці і свідок був у квартирі заявниці як понятий залучений правоохоронними органами. У цей час ОСОБА_3 лише лежав на ліжку та стогнав, оскільки в нього були сильні болі, він вже тяжко пересувався. У свідка були гарні сусідські відносини із заявницею та ОСОБА_3 . На переконання свідка заявниця та ОСОБА_3 жили як подружжя, свідок часто бачив ОСОБА_3 , бачив як останній гуляв з дітьми. Свідку нічого не відомо про те, чи були, чи не були заявниця та ОСОБА_3 в офіційному шлюбі. Заявниця доглядала ОСОБА_3 , викликала лікаря, возила його в лікарню. Свідок сприймав заявницю та ОСОБА_3 як сім`ю. 
Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 суду показала, що вона сусідка заявниці, проживає в будинку АДРЕСА_2 з 1986 року. свідок добре знала заявницю, її чоловіка ОСОБА_3 та батьків заявниці. Заявниця та ОСОБА_3 одружились, жили разом, виховали двох дітей. В подальшому ОСОБА_3 тяжко захворів, часто сидів на лавці біля будинку, заявниця його доглядала, купувала продукти, готувала їжу. Свідок часто бачила заявницю та ОСОБА_3 разом. Останній приблизно з 2017 року жив разом з заявницею і до самої своєї смерті. З заявницею та ОСОБА_3 жив також батько заявниці, потім він помер і заявниця та ОСОБА_3 далі проживали в квартирі удвох. Жили як сім`я, діти, онуки їх навідували.
Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_10 суду показала, що вона була сусідкою заявниці з 1969 року по 2020 рік. Заявниця та ОСОБА_3 жили разом, мають двох дітей, гарна, добра пара була. Про офіційні шлюби свідку нічого не відомо, вона сприймала заявницю та ОСОБА_3 як сім`ю. З 2020 року свідок проживає у сусідньому дворі, тож також бачила обставини проживання заявниці з ОСОБА_3 , останній жив із заявницею до самої своєї смерті, свідок часто його бачила, ОСОБА_3 хворів, а заявниця його доглядала. Також свідок зазначає, що заявниця та ОСОБА_3 разом робили ремонт у квартирі. Свідку нічого не відомо про те, що певний період часу заявниця та ОСОБА_3 разом не проживали.
В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги своєї заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснила суду, що у 1984 році вона та ОСОБА_3 одружлились та народили двох доньок. Останній був військовим, тому родина часто переїжджала з місця на місце. Коли сім`я жила в м. Рівному, там у ОСОБА_3 з`явилась інша жінка, а тому заявниця та ОСОБА_3 розлучились і він одружився на іншій. Водночас, заявниця та ОСОБА_3 продовжували спілкуватись, він приїздив, навідував своїх дітей. Заявниця також приблизно 6 років була в іншому шлюбі. У 2016 році ОСОБА_3 захотів повернутись до заявниці і заявниця та ОСОБА_3 знов почали проживати разом, а у 2017 році він розлучився зі своєю другою дружиною. Повторно шлюб заявниця та ОСОБА_3 вже не реєстрували, просто жили разом, все спільне, спільні діти, не думали про це та й заявниця не думала, що чоловік так рано помре. Жили дружно, однією сім`єю, коли захворів, заявниця доглядала свого чоловіка і для неї це тяжка втрата. Діти вже були дорослі, жили окремо, але навідували своїх батьків. Усі питання життя вирішували з чоловіком разом: діти, господарство, покупки, бюджет тощо.
Представник заявника в судовому засіданні підтримала вимоги заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснила суду, що заявниця та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1984 року по 2001 рік, мають двох спільних дітей. Потім жили окремо і мали інші офіційні шлюби. Однак у жовтні 2016 року ОСОБА_3 повернувся до заявниці, але повторно шлюб вони не реєстрували, тому виникла необхідність звернення до суду з відповідною заявою для можливості отримання заявницею пенсії по втраті годувальника. Проживання заявниці та ОСОБА_3 однією сім`єю підтверджується показами свідків та письмовими доказами, а саме: нотаріально посвідченою довіреністю, відомостями санаторно-курортної картки, декларації про вибір лікаря.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився.
Суд, вислухавши пояснення заявниці, її представника та покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.
За змістом ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку, в тому числі і встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно з частиною першою статті 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Разом з цим, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.
За змістом ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).
23.03.1984 року заявниця та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб (а.с. 13, 21).
Від шлюбу народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 23-24).
10.01.2001 року заявниця та ОСОБА_3 розлучились (а.с. 22).
У період з 24.12.2009 року по 17.07.2015 року заявниця перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 (а.с. 25-26).
ОСОБА_3 у період з 11.01.2001 року по 03.07.2017 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 (а.с. 27).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві ОСОБА_3 помер (а.с. 19).
Як убачається із наявних в матеріалах справи доказів, заявниця у період з 09.10.2008 року по 16.12.2025 року була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 9-11. 51).
Згідно копії паспорту ОСОБА_3 , останній з 04.06.2008 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (14-16).
Отже, в означений заявницею період спільного проживання, місця проживання заявниці та ОСОБА_3 були зареєстровані за різними адресами. 
Заявниця є співвласницею квартири АДРЕСА_4 (а.с. 35-36).
10.03.2025 року була нотаріально посвідчена довіреність ОСОБА_3 , якою він уповноважив ОСОБА_1 бути його представником. При цьому, у довіреності зазначено, що у зв`язку з хворобою ОСОБА_3 , на його прохання, нотаріальну дію вчинено за місцем знаходження ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37-38).
Про фактичне місце проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 у 2018 році свідчить зміст санаторно-курортної картки від 30.03.2018 року, у якій вказане місце проживання ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 (а.с. 39).
Крім того, згідно декларації №0001-9НК6-МКА0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 09.12.2021 року, ОСОБА_3 обрано лікарем з надання первинної медичної допомоги лікаря КНП «ЦПМСД №2 Дніпровського району м. Києва» ОСОБА_13 і в ці декларації ОСОБА_3 вказав адресою свого фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , а своєю довіреною особою для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом  ОСОБА_3 вказав заявницю - ОСОБА_14 (а.с. 40).
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність, допустимість і достатність таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.
Аналізуючи наведене, надані суду письмові докази та покази свідків у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які містяться письмових доказах та показах свідків, обставини, встановлені судом, суд приходить до висновку, що суду надано достатньо доказів для встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що необхідно заявниці для можливості оформлення пенсії по втраті годувальника.
Суд ураховує, що заявниця та ОСОБА_3 тривалий термін перебували в зареєстрованому шлюбі, мають двох спільних дітей, надані суду письмові докази та покази свідків свідчать, що дійсно у 2016 році ОСОБА_3 повернувся до заявниці і вони продовжили проживати однією сім`єю вже без повторної реєстрації шлюбу і таке проживання тривало до смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ураховуючи принцип одношлюбності, відповідний факт має бути встановлений з дати набрання законної сили рішенням суду про розірвання ОСОБА_3 шлюбу з ОСОБА_12 , тобто з ІНФОРМАЦІЯ_4 і по час смерті ОСОБА_3 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, ст.ст. 3, 21, 36 СК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити.
Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 03.07.2017 року по 22.08.2025 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складений 24.07.2026 року.

Суддя -