Справа № 274/1378/26 | | Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 38 | | Доповідач Бондар  О.О.

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2026 року | м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі колегії суддів: Бондар О. О. (суддя-доповідач), Галацевич О. М., Панкеєвої В. А.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи
апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», в інтересах якого діє адвокат Усенко Михайло Ігорович, на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 квітня 2026 року, ухвалене в складі головуючого судді Вдовиченко Т.М. у м. Бердичів
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
1.23 лютого 2026 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» (далі – позивач, ТОВ «ФК «Кредит Капітал») звернулося до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
2.Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №2157060 від 18.03.2020 в загальному розмірі 16400, 00 грн, сплачений судовий збір в сумі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 8 000,00 грн.

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції
3.29 квітня 2026 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області ухвалив рішення, яким позов задовольнив частково та стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2157060 від 18.03.2020 в розмірі 6 995,00 грн, з яких: 5 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 1 995,00 грн заборгованість по відсотках, 1 136,00 грн судового збору та 3 412,20 грн витрат на правничу допомогу. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
4.Рішення мотивоване тим, що позивач довів належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем
5.кредитних коштів, набуття позивачем права вимоги та наявність заборгованості за тілом кредиту. Водночас суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість вимог щодо стягнення процентів, оскільки проценти за користування кредитом підлягають стягненню лише в межах строку кредитування, визначеного договором, тобто з 18.03.2020 по 17.04.2020. Оскільки матеріали справи не містять доказів досягнення сторонами домовленості про продовження строку дії договору, проценти, нараховані після 17.04.2020, суд визнав такими, що не підлягають стягненню.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
6.Представник ТОВ «ФК «Кредит Капітал» не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та 27 травня 2026 року подав до Житомирського апеляційного суду через електронний кабінет підсистеми ЄСІКС «Електронний суд» апеляційну скаргу.
7.В апеляційній скарзі просив: (1) скасувати рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.04.2026 про часткове задоволення позовних вимог у справі №274/1378/26; (2) прийняти постанову про задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором №2157060 від 18.03.2020 у справі №274/1378/26 у повному обсязі; (3) стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача сплачений судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 8 000,00 грн та сплачений судовий збір в сумі 3 993,60 грн за подання апеляційної скарги.
8.Апеляційна скарга мотивована тим, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не погоджується з рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.04.2026 у частині часткового задоволення позовних вимог, вважає його необґрунтованим, ухваленим за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального права.
9.ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зазначає, що суд першої інстанції помилково відмовив у стягненні процентів, нарахованих після 17.04.2020, оскільки, обмежившись аналізом лише строку кредитування тривалістю 30 днів, не врахував інших істотних умов кредитного договору, які визначають порядок повернення кредитних коштів, нарахування і сплати процентів, а також наслідки невиконання позичальником своїх зобов`язань. На думку позивача, умовами договору, зокрема пунктами 1.5.2 та 3.1, було передбачено застосування стандартної процентної ставки 1,90 % на день не лише в межах строку кредитування, а й у межах періоду прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення.
10.Крім того, позивач посилається на те, що поданий розрахунок заборгованості узгоджується з умовами кредитного договору, містить необхідні відомості для ідентифікації боргу саме за цим договором, а факт перерахування кредитних коштів підтверджується повідомленням ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ». На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належної оцінки цим доказам у їх сукупності.
11.Окремо апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував практику Верховного Суду у справі №910/17048/17 щодо можливості нарахування процентів після закінчення строку кредитування у випадку, якщо це передбачено умовами договору, а також щодо того, що закінчення строку дії договору саме по собі не припиняє невиконаного зобов`язання.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
12.Відзив від ОСОБА_1 на апеляційну скаргу станом на час апеляційного розгляду справи не надійшов, що відповідно до положень частини 3 статті 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
13.Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2026 визначено склад суду для розгляду справи №274/1378/26: Бондар О. О. (суддя-доповідач), Галацевич О. М., Панкеєва В. А.
14.Ухвалою від 01 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд відкрив апеляційне провадження у справі. Після проведення підготовчих дій Житомирський апеляційний суд ухвалою від 16 червня 2026 року призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Мотивувальна частина
Обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанції
15.18 березня 2020 року ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №2157060, за умовами якого відповідач отримала у кредит грошові кошти у розмірі 5000 грн. (пункт 1.3 кредитного договору) зі строком кредитування 30 днів (пункт 1.4 кредитного договору), який складається зі: зниженої процентної ставки 1,33% в день від суми кредитування, застосовується у межах строку надання кредиту зазначеного в пункт 1.4 договору (без пролонгації), якщо в цей строку споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартної процентної ставки, яка становить 1,90 % в день від суми кредиту, та застосовується: у межах строку кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в пунктах 1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 цього договору; та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України (пункти 1.5.1-1.5.2 кредитного договору).
16.Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору, кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 . Сума кредиту перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору (пункт 2.2 кредитного договору).
17.Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (пункт 3.1 договору) (а.с.17 зворот - 20).
18. ОСОБА_1 підписала кредитний договір одноразовим ідентифікатором «С770110» 18 березня 2020 року, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.21).
19.Загальна вартість кредиту складає 6995,00 грн., що підтверджується додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 2157060 від 18березня 2020 року - графік платежів, який був також підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора відповідача «С770110» (а.с.20 зворот).
20.Відповідач також ознайомилася з інформацією, яка міститься в паспорті споживчого кредиту, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який також підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С770110» (а.с.16 - 17).
21.Згідно з листом ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №6518-ВП від 16 грудня 2025 року відповідно до договору на переказ коштів № ВП-200417-1 від 20 квітня 2017 року, укладеного між товариством та ТОВ «Авентус Україна», 18 березня 2020 року було здійснено переказ коштів в сумі 5 000 грн. на карту № НОМЕР_2 , номер транзакції - НОМЕР_3 . Даний факт також підтверджується інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк» від 12 березня 2026 року, на ухвалу суду від 27 лютого 2026 (а.с.21 зворот).
22.30 жовтня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-30102020, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором № 2157060 від 18 березня 2020 року (а.с.27 зворот - 32).
23.Згідно з копією витягу з реєстру боржників за договором відступлення прав вимоги №ККАУ-30102020, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 16400 грн. (а.с.31 зворот).

Позиція апеляційного суду
24.Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
25.Позивач оскаржив судове рішення в частині відмови у стягненні процентів, нарахованих після закінчення строку дії договору. Тому суд апеляційної інстанції переглядає законність та обґрунтованість судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
26.Апеляційний суд заслухав суддю-доповідача, вивчив матеріали справи, перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити частково, рішення суду змінити у спосіб зміни його резолютивної частини.

Оцінка висновків суду першої інстанції
27.Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( частини 1 – 5 статті 263 ЦПК України).
28.Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду в оскарженій частині зазначеним вимогам відповідає та робить такі висновки.
29.За змістом статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
30.Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
31.Суд першої інстанції правильно встановив факт укладення між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 кредитного договору №2157060 від 18 березня 2020 року, факт отримання відповідачкою кредитних коштів у розмірі 5 000,00 грн, а також факт набуття ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору відступлення права вимоги.
32.Зазначені обставини підтверджуються кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів, довідкою про ідентифікацію відповідача одноразовим ідентифікатором, повідомленням ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про переказ кредитних коштів, інформацією АТ КБ «ПриватБанк», договором відступлення права вимоги та витягом з реєстру боржників.
33.Також обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами протягом строку дії кредитного договору – 30 днів, який встановлений пунктом 1.4 договору, тобто за період з 18.03.2020 до 17.04.2020 у розмірі 1995 грн (5000 грн х1,33 х 30 днів).
34.Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено - якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. 
35.Відповідно до статей 610, 612 ЦК України невиконання зобов`язання у встановлений договором строк є порушенням зобов`язання та свідчить про прострочення боржника.
36.Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 
37.Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
38.Отже, стягнення з відповідача відсотків, нарахованих після закінчення встановленого договором строку кредитування, суперечить положенням статті 1048 ЦК України, яка передбачає право кредитодавця на отримання від позичальника відсотків лише за правомірне користування кредитними коштами.
39.За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині стягнення відсотків, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору.
40.Апеляційний суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування або після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу строку кредитування правовідносини сторін переходять в охоронні, а права кредитора забезпечуються положеннями статті 625 ЦК України, а не статті 1048 ЦК України. 
41.Посилання позивача на пункти 1.5.2 та 3.1 кредитного договору не дає підстав для стягнення процентів за користування кредитом після 17 квітня 2020 року, оскільки зазначені умови договору сформульовані саме як умови нарахування процентів за користування кредитом та пов`язані з положеннями статті 1048 ЦК України, а не як окрема міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до статті 625 ЦК України.
42.Крім того, матеріали справи не містять доказів продовження строку користування кредитом у порядку, визначеному договором. Саме по собі невиконання відповідачем зобов`язання у строк не свідчить про автоматичну пролонгацію договору або погодження нового строку кредитування.
43.Оскільки суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини щодо укладення договору, отримання кредитних коштів, переходу права вимоги та відсутності підстав для стягнення процентів після закінчення строку кредитування, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Оцінка аргументів, викладених у апеляційній скарзі
44.Всі доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до обґрунтування незаконності рішення суду в частині відмови у стягненні відсотків, нарахованих після закінчення строку кредиту, суд апеляційної інстанції такі доводи позивача відхиляє з мотивів, які викладені в пунктах 29-43 цієї постанови.
45.З посиланнями позивача в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 18.01.2022 справі №910/17048/17 апеляційний суд не погоджується, оскільки позивач надав власне тлумачення викладених в цій постанові висновків Верховного Суду, натомість в пунктах 111 – 112 цієї постанови Верховний Суд зазначив: «Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Підстав для відступу від вказаних правових висновків Велика Палата Верховного Суду не вбачає».
46.Передбачене пунктом 1.5.2 кредитного договору нарахування процентів протягом 90 днів після закінчення строку кредитування обумовлене виключно фактом прострочення позичальником виконання зобов`язання щодо повернення кредиту. Оскільки таке користування кредитними коштами не є правомірним, положення договору в цій частині суперечать змісту статті 1048 ЦК України, яка надає кредитодавцю право на одержання процентів лише за правомірне користування кредитом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
47.53. Статтею 374 ЦПК України визначені повноваження апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
48.Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
49.Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, які є наслідком повного та всебічного встановлення обставин справи, правильного тлумачення та застосування норм матеріального права із дотримання норм процесуального права, апеляційний суд уважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 

Висновки щодо розподілу судових витрат
50.Згідно з підпунктом «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови зазначається розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції;
51. Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін, підстав для розподілу судових витрат немає.
52.Керуючись статтями 141, 259, 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Житомирський апеляційний суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» залишити без задоволення.

2. Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 квітня 2026 року у справі № 274/1378/26 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених статтею 389 ЦПК України.

Судді
О. О. Бондар (головуючий)

О. М. Галацевич 

В. А. Панкеєва

Повний текст судового рішення складено 29 липня 2026 року