Справа № 308/7200/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 року       місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,
секретаря судового засідання Авдєєва К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даним позовом, який мотивує тим, що 17 липня 2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Однак спільне життя почало погіршуватися через відсутність взаємопорозуміння, шлюбні стосунки фактично припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Тому, просить суд шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та залишити дітей проживати разом з нею.
Позивач не скористалася правом на участь у судовому засіданні та подала заяву, згідно якої просила позов задоволити та розглянути справу без її участі.
Відповідач повторно не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки не повідомив, заяви чи заперечень не подавав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 уклали шлюб 17.07.2003 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №343 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 17.07.2003. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_7 ». 
Судом встановлено, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейних відносин, їх шлюб існує формально, примирення між сторонами не можливе, спору про поділ майна немає, подружжя проживає окремо.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 
З`ясувавши фактичні обставини справи, дійсні причини позову, суд у відповідності до ст. 112 Сімейного Кодексу України вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому згідно вимог ч. 3 ст. 105 СК України даний шлюб слід розірвати.
Частиною 2 статті 114 СК України визначено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Вирішуючи позовну вимогу про визначення місця проживання дітей, суд виходить з наступного.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 04.08.2008 року, ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Одночасно, статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Приймаючи до уваги те, що станом на момент розгляду позовної заяви, неповнолітня донька сторін ОСОБА_3 досягла 17 річного віку, враховуючи вищевказані приписи закону, якщо батьки проживають окремо, то власне місце проживання неповнолітня ОСОБА_8 визначає самостійно.
Що стосується визначення місця проживання неповнолітніх ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд виходить з наступного.
Судом встановлено, до матеріалів справи не додано висновку органу опіки та піклування про доцільність визначення місце проживання дітей разом з одним із батьків, та позовна заява не містить обґрунтування щодо наявності спору між батьками про місце проживання їх спільної дитини.
З урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. 
На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 1331.2 гривень судового збору.
Керуючись ст. 24, 105, 112, 114, 160 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 223, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задовольнити частково. 
Шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №343 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 17.07.2003 – розірвати.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 / НОМЕР_3 / на користь ОСОБА_1 / НОМЕР_4 / судовий збір у розмірі 1331.2 (одну тисячу триста тридцять одну грн. двадцять коп.) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Т.Р. Деметрадзе