П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/7256/23	

Суддя першої інстанції - Василяка Д.К.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Дегтярьової С.В.,
суддів – Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,
розглянув в порядку письмового провадження у місті Одеса апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року у справі №420/7256/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Військова частина НОМЕР_2 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Військова частина НОМЕР_2 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання довідки ОСОБА_1 про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року включно згідно Додатку № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25 березня 2022 року №248/1298;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року включно згідно Додатку №1 до телеграми Міністра оборони України від 25 березня 2022 року №248/1298.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року позовні вимоги задоволені. 
До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року у справі №420/7256/23.
В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не дослідив зібрані у справі докази, а саме факт того, що позивач в період з 27 січня 2022 року по 04 березня 2022 року включно перебував у розпорядженні Командувача об`єднаних сил Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України, а з 05 березня 2022 року по 10 червня 2022 року включно – входив до складу угруповання об`єднаних сил, яке було створене за рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України в тому числі, за рахунок особового складу Військової частини НОМЕР_1 , але ніколи не було структурним підрозділом Військової частини НОМЕР_1 . 
Таким чином, позивач в зазначений період до Військової частини НОМЕР_1 не відряджався, тому у відповідача не було/немає законних підстав для видачі позивачу довідки про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за вищезазначений період згідно Додатку №1 до телеграми Міністра оборони України від 25 березня 2022 року №248/1298. 
Водночас, апелянт звернув увагу суду апеляційної інстанції, що в матеріалах справи відсутні докази, що у Військовій частині НОМЕР_1 в наявності є документи, передбачені вимогами рішень Міністра оборони України, доведених телеграмами від 07 березня 2022 року №248/1217, від 25 березня 2022 року №248/1298, від 18 квітня 2022 року №248/1529 та Окремим дорученням від 23 червня 2022 року №912/з/29, а саме бойові накази, журнали бойових дій, рапорти командира підрозділу, довідки командира військової частини із зазначенням документів, що визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 Окремого доручення, які підтверджують участь позивача у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року. 
Натомість, саме за наявності вказаних документів командир військової частини має право видавати довідки про безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії згідно Додатку №1 до телеграми Міністра оборони України від 25 березня 2022 року №248/1298 та Окремого доручення. В Військовій частині НОМЕР_1 взагалі відсутня будь-яка інформація та документи у зв`язку з безпосередньою участю та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року стосовно позивача. 
Позивач в період з 24 лютого 2022 року по 04 березня 2022 року включно перебував у розпорядженні Командувача об`єднаних сил Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України, а з 05 березня 2022 року по 10 червня 2022 року включно перебував у складі Угруповання об`єднаних сил та в відрядженні у Військовій частині НОМЕР_1 не знаходився, тому твердження позивача про те, що він у вищезазначений період перебував у відрядженні у складі Військової частини НОМЕР_1 не відповідають дійсності і заперечуються відповідачем. 
Таким чином, даними щодо участі позивача в бойових діях та заходах могло володіти лише угрупування об`єднаних сил, яке перебувало в підпорядкуванні оперативно-стратегічного угрупування військ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” або Військова частина НОМЕР_3 , в якій позивач проходив військову службу, або сам позивач. Оскільки, угруповання об`єднаних сил створювалось та припиняло існування за рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України, а правонаступник його не визначався, то належним відповідачем по даній справі повинен бути Генеральний штаб Збройних Сил України, як суб`єкт владних повноважень в розумінні КАС України, оскільки ні оперативно-стратегічне угруповання військ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, ні угруповання об`єднаних сил, які на даний час вже припинили своє існування, не є і не були юридичними особами.
Просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
У відзиві від 22 травня 2026 року на апеляційну скаргу позивач, серед іншого, зазначив, що так як Військова частина НОМЕР_1 заперечує перебування позивача у підпорядкуванні Військової частини НОМЕР_1 у спірний період, вважає за необхідне долучити лист Тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного оперативного управління Генерального штабу Збройних Сил України від 12 липня 2025 року, який був наданий на виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду по аналогічній справі №420/7250/23 стосовно надання інформації щодо правонаступника угруповання об`єднаних сил, яким у період з 05 березня 2022 року по 10 червня 2022 року використовувалась печатка Військової частини НОМЕР_1 . 
Відповідно до цього листа угруповання об`єднаних сил являлось тимчасовим військовим формуванням, пункт управління яким було сформовано за рахунок Військової частини НОМЕР_1 , відповідно використовувалась печатка цієї частини. Після розформування угруповання об`єднаних сил, Військова частини НОМЕР_1 продовжує виконувати завдання за призначенням у складі Сил оборони та використовує зазначену печатку. 
Окрім того, в другій половині відрядження відповідно до Наказу №4 від 13 червня 2022 року позивач з 11 червня 2022 року був залучений до складу ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Вказаний наказ посвідчений печаткою Військової частини НОМЕР_4 , також в посвідченні про відрядження позивача за період з 11 червня 2022 року по 28 серпня 2022 року стоїть печатка Військової частини НОМЕР_4 і відповідно за період з 11 червня 2022 року по 28 серпня 2022 року Військовою частиною НОМЕР_4 видана довідка про участь в бойових діях (хоча в цей період позивач перебував в складі тимчасового угрупування ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке не є юридичною особою).
Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року - без змін.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
15 травня 2026 року недоліки усунуто.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2026 року відкрите апеляційне провадження.
02 червня 2026 року матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
10 червня 2026 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Колегія суддів перевірила матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, та дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді оператора радіолокаційної станції радіотехнічного поста Військової частини НОМЕР_3 .
З 27 січня 2022 року, на підставі наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України №8/ДСК від 18 січня 2022 року, ОСОБА_1 був відряджений у підпорядкування командувача Операції об`єднаних сил (ООС) для виконання службових (бойових) завдань у районах проведення ООС, що підтверджується даними посвідчення про відрядження №372/2/20 від 27 січня 2022 року, виданого Військовою частиною НОМЕР_3 .
Відповідно до наказу Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині) №26/дск від 02 лютого 2022 року позивач прибув з Військової частини НОМЕР_3 до складу сил та засобів в межах посвідчення про відрядження №372/2/20 від 27 січня 2022 року, виданого Військовою частиною НОМЕР_3 , та брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань, на відбитку печатки вказана Військова частина НОМЕР_1 , код НОМЕР_5 .
Відповідно до відбитку печатки на посвідченні про відрядження також вказана Військова частина НОМЕР_1 , код НОМЕР_5 .
За період з 24 лютого 2022 року по 30 листопада 2022 року позивачу проводилась щомісячна виплата винагороди у розмірі 30 000,00 грн.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 01 листопада 2022 року №447-аг позивачу виплачено ще й додаткову винагороду з розрахунку 100000,00 гривень на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях, однак, лише за період з 11 червня 2022 року по 28 серпня 2022 року, що передбачено постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» №168 від 28 лютого 2022 року. Розмір винагороди за цей період склав 179892,48 грн.
Підставою для нарахування додаткової винагороди стала довідка, видана Військовою частиною НОМЕР_1 від 07 жовтня 2022 року №ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »/8/1337, адже до цієї військової частини позивача було відряджено для виконання бойових завдань та безпосередньої участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та охорони України.
Випадків самовільного залишення військової частини позивачем у період з 24 лютого 2022 року по 01 вересня 2022 року не зафіксовано (лист командира в/ч НОМЕР_6 від 13 січня 2023 року).
Безпосередня участь позивача у бойових діях, забезпечення здійснення ним заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах здійснення цих заходів у період з 24 лютого 2022 року по 29 серпня 2022 року включно підтверджується листом командира в/ч НОМЕР_2 №350/303/2/2252 від 28 грудня 2022 року.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ, який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з ч.1 ст.9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до абзацу 2 ч.4 ст.9 Закону №2011-XII порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197 (далі - Порядок №260).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14 березня 2022 року №133/2022, цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Пунктом 1 цієї Постанови (в редакції станом на 07 березня 2022 року) визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Постановою КМУ від 07 липня 2022 року №793 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» Постанову №168 доповнено пунктом 2-1, який підлягав застосуванню з 24 лютого 2022 року, та згідно з яким визначено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Відповідно до ст.8 ЗУ «Про Збройні Сили України» від 06 грудня 1991 року №1934-XII (далі - Закон №1934-XII) Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі, визначає порядок виплати грошового забезпечення (абзац другий ч.4 ст.9 Закону №2011-XII).
Наказом Міністра оборони України від 01 квітня 2022 року №98, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 квітня 2022 року за №382/37718 (застосовується з 24 лютого 2022 року), внесено зміни до Порядку №260 шляхом доповнення розд.І п.17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Так, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр оборони України видав директиви від 07 березня 2022 року №248/1217, від 25 березня 2022 року №248/1298, від 18 квітня 2022 року №248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) у формі телеграм (діяли до 01 червня 2022 року), а потім окреме доручення від 23 червня 2022 року №912/з/29.
У пункті 1 телеграми від 25 березня 2022 року №248/1298, яка діяла з протягом періоду з 31 березня 2022 року по 16 червня 2022 року Міністр оборони України визначив, що необхідно розуміти під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів», до складу якого змістовно включено виконання військовослужбовцем:
бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу України) в районі ведення бойових дій;
бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
бойових завдань із відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).
У пункті 3 цієї телеграми Міністр оборони України установив, що райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.
Пунктом 4 цієї ж телеграми, викладеної в редакції телеграми від 18 квітня 2022 року №248/1529, Міністр оборони установив командирам тих військових частин (установ), що входять до складу створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) та виконують завдання в районі ведення воєнних (бойових) дій, та до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цієї телеграми.
У підставах про видання такої довідки обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цієї телеграми.
Згідно з положеннями телеграми Міністра оборони України від 25 березня 2022 року №248/1298, одним із документів, що може підтверджувати безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, є довідка про підтвердження безпосередньої участі відрядженого військовослужбовця у бойових діях або зазначених заходах.
За пунктом 4 цієї телеграми суб`єктом, зобов`язаним видавати таку довідку, є командир військової частини (установи), до якої був відряджений військовослужбовець для виконання бойових завдань або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Такий командир, на підставі відповідних документів, таких як бойові накази, журнали бойових дій, рапорти та інших підтверджуючих документів, здійснює засвідчення безпосередньої участі військовослужбовця в таких бойових діях або заходах.
Командири військових частин (установ), що входять до складу створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) та виконують завдання в районі ведення воєнних (бойових) дій, зобов`язані щомісяця, не пізніше 5 числа, повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць. Таке повідомлення оформлюється за формою, наведеною в додатку №1 до відповідної телеграми.
Отже, відповідно до телеграми Міністра оборони України від 25 березня 2022 року №248/1298 виключним та відповідальним суб`єктом за оформлення та видачу довідки про підтвердження безпосередньої участі відрядженого військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, є командир тієї військової частини, до якої такий військовослужбовець був відряджений.
Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів зазначає наступне.
У своїх доводах апелянт посилається на відсутність будь-яких документів на підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року.
Однак, апеляційним судом встановлено, що угруповання об`єднаних сил було сформоване за рахунок Військової частини НОМЕР_1 та використовувало печатку цієї військової частини, а після розформування угрупування об`єднаних сил, Військова частина НОМЕР_1 продовжила виконання завдання за призначенням у складі Сил оборони та використовує зазначену печатку, що підтверджується відповіддю ТВО начальника Головного оперативного управління Генерального штабу ЗСУ за №795/дск від 02 липня 2025 року.
Разом з тим, згідно із архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №02/08-7 від 02 серпня 2024 року, яка надана на адвокатський запит представника позивача, адвоката Окольчишиної І.М., що в перевіреному журналі ведення оперативної обстановки об`єднаного командного пункту угруповання об`єднаних сил за запитуваний період значиться, що угруповання веде оборонну операцію в Донецькому ОР, Луганському ОР в операційній зоні: населені пункти Маріуполь, Калинове, Волноваха, Піски, Курахове, Опитне, Верхньоторецьке, Очеретне, Бахмут, Торецьк, Покровське, Сєвєродонецьк, Кремінна, Лисичанськ, Попасна, Зайцеве. Поіменні списки військовослужбовців особового складу відсутні.
На зберіганні в ГДА Міноборони знаходяться підсумкові бойові донесення об`єднаного командного пункту угруповання об`єднаних сил за запитуваний період, в яких міститься інформація щодо обстановки противника в районі виконання завдань, положення підрозділів військ в районі проведення операції об`єднаних сил, ходу ведення бойових дій. Поіменні списки військовослужбовців особового складу відсутні.
Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку, за умови їх підтвердження ТВО начальника Головного оперативного управління Генерального штабу ЗСУ, неможливо ставити в залежність право особи на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, від належного ведення, оформлення та передачі на зберігання документів, які могли би стати підставою для виплати позивачу належних сум грошового забезпечення.
Перебування позивача у розпорядженні тимчасового військового формування, яке на момент розгляду справи є розформованим, унеможливлює право особи на належний захист своїх прав, зокрема, шляхом визнання протиправними дій або бездіяльності тимчасового військового формування, у розпорядженні якого він перебував, та яке неналежним чином здійснювало оформлення, ведення, зберігання та передачу документів, які б підтверджували поіменно участь військовослужбовців у бойових діях, або відповідних заходах.
Однак, інші обставини у справі свідчать про те, що такий орган тимчасового військового управління, як Командування угруповання об`єднаних сил, було сформоване за рахунок Військової частини НОМЕР_1 та є його правонаступником, а тому саме Військова частина НОМЕР_1 має бути належним відповідачем у справі та забезпечувати дотримання прав військовослужбовців, що були у розпорядженні Командування угрупування об`єднаних сил після його припинення.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для задоволення адміністративного позову.
За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 242-244, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя доповідач С.В. Дегтярьова

Судді А.В. Крусян

О.В. Яковлєв