Номер провадження: 33/813/1229/26
Справа № 521/19076/22 
Головуючий у першій інстанції Гранін В. Л. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., 
за участю:
секретаря судового засідання – Тьосової Я.В.,
представника Одеської митниці – Ревенко Т.А., 
захисника – Клепикова М.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Клепикова М.С. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12.01.2023 року, щодо:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, 
встановив:

оскарженою постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді конфіскації моторної яхти «SPACE», реєстраційний номер – НОМЕР_1 , прапор USA – Delaware, та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).
Відповідно до оскарженої постанови, місцевим судом встановлено, що 20.07.2021 року за декларацією тимчасового ввезення №UA50006000/2021/772 в порт Одеса прибула моторна яхта «SPACE» (реєстраційний номер – НОМЕР_1 , прапор USA - Delaware), громадянка Болгарії ОСОБА_1 зобов`язалась вивезти моторну яхту «SPACE» (реєстраційний номер – НОМЕР_1 , прапор USA - Delaware) за межі території України у строк до 19.07.2022 року.
В розділі «Заяви підприємств та осіб» програми АСМО «Інспектор» відсутня інформація щодо звернення ОСОБА_3 до митних органів України з приводу продовження терміну перебування моторної яхти «SPACE», реєстраційний номер – НОМЕР_1 , прапор USA – Delaware. 
Інформація щодо вивезення за межі митної території України даної моторної яхти на момент складання протоколу відсутня.
Таким чином, ОСОБА_3 не вивезла за межі митного кордону України вищевказаний транспортний засіб, який було ввезено на митну територію України, чим перевищила строк тимчасового ввезення, встановлений ст.380 МК України, більше ніж на тридцять діб.
На підставі викладених обставин, 22.08.2022 року відносно ОСОБА_3 було складено протокол про порушення митних правил №1048/50000/22 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.
Дії ОСОБА_3 місцевий суд кваліфікував за ч.6 ст.481 МК України, за кваліфікуючими ознаками: перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб.
Не погоджуючись з постановою, захисник Клепиков М.С. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, просить її скасувати та винести нову постанову, якою закрити провадження по справі про порушення митних правил за ч.6 ст.481 МК України щодо  ОСОБА_3 на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник зазначає, що місцевим судом невірно застосовано положення матеріального та процесуального закону, не враховано, що в діях  ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, та безпідставно накладено на неї адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу.
Крім того, захисник у апеляційній скарзі посилається на наступне: 
-судом не взято до уваги фактичні обставини, які існували на момент закінчення строку ввезення судна (липень 2022 року) та існують на сьогодні. Адже протягом усього 2022 року та в подальшому вона об`єктивно не мала можливості приїхати до Україну для вивезення яхти або належного оформлення документів з причин, які від неї не залежать, а саме – через триваючі воєнні дії Російської Федерації проти України, загрози власному життю та здоров`ю, пов`язані із перебуванням в Україні;
-судом не враховано загальновідомий факт, що вихід суден маломірного та цивільного флоту був неможливим з українських морських портів (зокрема з порту Одеси) та залишається неможливим до теперішнього часу через триваючу збройну агресію, закриття навігації та мінування акваторії Чорного моря. Таким чином вивезти моторну яхту «SPACE» водним шляхом у строк до 19.07.2022 року було фізично неможливо через дію обставин непереборної сили та є таким і на сьогодні; 
-суд не врахував, що моторна яхта «SPACE» належить на праві власності Компанії Ladder Corp, резиденту США, а не ОСОБА_3 , що позбавляло суд можливості застосовувати адміністративне стягнення у виді конфіскації яхти. Судом не було встановлено обставин причетності власника моторної яхти «SPACE» до вчинення адміністративного правопорушення;
-суд не з`ясував наявність чи відсутність пом`якшуючих або обтяжуючих обставин;
-суд прийнятті рішення про конфіскацію яхти, не врахував співмірність накладення такого стягнення. Чим не забезпечено справедливий баланс між суспільним інтересом та захистом права власності юридичної особи – власника транспортного засобу, уповноважені особи якої не є особами. Які причетні до порушення митних правил та не притягуються в даній справі до адміністративної відповідальності. 
Крім того, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що протокол про порушення митних правил місцевим судом розглянуто без участі  ОСОБА_3 та її захисника, копії постанови в межах строку апеляційного оскарження не отримували, про існування постанови суду не була обізнана, потім дізналася із відкритих джерел та невідкладно звернулася за правовою допомогою, після чого захисник ознайомився із матеріалами справи, та вжито заходи щодо оскарження постанови. 
До початку апеляційного розгляду, представник Одеської митниці Крікунова С.О. подала заперечення на апеляційну скаргу захисника, просила відмовити в її задоволенні, а постанову суду залишити без змін. 
Відповідно до положень ч.ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Апеляційний розгляд, проведено за відсутності особи, щодо якої складено протокол про порушення митних правил –  ОСОБА_3 , яка в судове засідання апеляційного суду не з`явилася. 
Захисник Клепиков М.С. повідомив суду, що  ОСОБА_3 обізнана про розгляд справи, однак не має можливості з`явитися в судове засідання, вважав можливим здійснювати розгляд за її відсутності. 
Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої постанови, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя. 
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Дослідивши матеріали справи; заслухавши захисника, який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, просив їх задовольнити; представника Одеської митниці, яка заперечувала проти поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та задоволення апеляційної скарги, одночасно не заперечувала проти зміни постанови місцевого суду в частині накладення адміністративного стягнення та застосування стягнення у виді штрафу;дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги; суд дійшов до наступних висновків.
Що стосується клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено наступне.
Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_3 та її захисник не приймали участь в судовому засіданні суду першої інстанції. Відповідно до матеріалів провадження, справа розглянута 12.01.2023 року без участі ОСОБА_3 та її захисника. Відомостей про направлення вказаним особам копії постанови матеріали справи не містять. 
20.05.2026 року через систему «Електронний суд» захисник Клепиков М.С. подав до місцевого суду клопотання про ознайомлення із матеріалами справи, що було реалізовано останнім 22.05.2026 року. 
26.05.2026 року захисник подав до місцевого суду апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. 
Оскільки оскаржена постанова ухвалена за результатами судового розгляду, участь в якому ОСОБА_3 та її захисник не приймали, апеляційну скаргу подано фактично з пропуском строку на апеляційне оскарження. 
За наведених обставин суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити стороні захисту право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 викликалася до суду та була сповіщена в передбачений законом спосіб про дату та час судового розгляду, а також матеріали справи не містять підтвердження, що  ОСОБА_3 була вручена, або надіслана судом першої інстанції копія оскарженої постанови, у суду відсутні підстави ставити під сумнів твердження апелянта щодо не отримання копії оскарженої постанови в межах строку на апеляційне оскарження з можливістю подання апеляційної скарги в строки, передбачені діючим КУпАП, а матеріалами справи ці доводи апелянта не спростовують.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, судом встановлено наступне.
Статтею 487 Митного кодексу України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Положеннями ч.1 ст.486 МК України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Згідно ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Відповідно до вимог ст.ст. 486, 489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржена постанова в цілому є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог МК України та КУпАП.
Приймаючи рішення по справі, місцевий суд правильно встановив обставини правопорушення та на законних підставах визнав  ОСОБА_3 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України. 
Факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, підтверджується: протоколом про порушення митних правил №1048/50000/22 від 22.08.2022 року; доповідною запискою від 22.08.2022 року; декларацією тимчасового ввезення (тимчасового вивезення) яхти №500060000/21/772 від 20.07.2021 року, які були досліджені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом.
При цьому, захисником Клепиковим М.С. в апеляційній скарзі та у судовому засіданні не зазначено щодо існування будь-яких порушень у долучених до матеріалів справи митницею документів, або наявності в них невірних чи неточних даних.
Відповідно до ч.6 ст.481 МК України, законом передбачено адміністративну відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування
Відповідно до ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Згідно ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.
Відповідно до ч.ч. 6, 7, 8 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. У разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання митним органам власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим знищення або руйнування. Транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації. Порядок державної реєстрації транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Проте, МК України передбачає і обставини, за яких особою, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть бути не вивезені у встановлений строк, але за дотриманням відповідних зобов`язань.
Так, абзацом 4 частини 4 статті 380 МК України передбачено, що строки, передбачені абзацами першим, другим, третім та п`ятим цієї частини, можуть бути продовжені митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.
Частиною 1 статті 460 МК України визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, 20.07.2021 року за декларацією тимчасового ввезення №UA50006000/2021/772 в порт Одеса прибула моторна яхта «SPACE» (реєстраційний номер – НОМЕР_1 , прапор USA - Delaware), громадянка Болгарії ОСОБА_1 зобов`язалась вивезти моторну яхту «SPACE» (реєстраційний номер – НОМЕР_1 , прапор USA - Delaware) за межі території України у строк до 19.07.2022 року.
У розділі «Заяви підприємств та осіб» програми АСМО «Інспектор» відсутня інформація щодо звернення ОСОБА_3 до митних органів України з приводу продовження терміну перебування моторної яхти «SPACE», реєстраційний номер – НОМЕР_1 , прапор USA – Delaware. 
Інформація щодо вивезення за межі митної території України даної моторної яхти на момент складання протоколу відсутня.
Виходячи з вищенаведеного, громадянка Болгарії ОСОБА_3 повинна була вивезти з митної території України моторну яхту «SPACE», реєстраційний номер – НОМЕР_1 , прапор USA – Delaware до 19.07.2022 року.
Таким чином, граничним строком вивезення з митної території України вказаного транспортного засобу, є 19.07.2022 року.
Проте, станом на дату складення митним органом протоколу про порушення митних правил – 22.08.2022 року, інформація щодо вивезення за межі митної території України даної моторної яхти відсутня, тобто ОСОБА_3 будь-яких дій щодо вивезення транспортного засобу не прийняла.
Апеляційний суд критично оцінює доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, з посиланням фактично лише на те, що остання не могла приїхати в Україну для вивезення яхти за межі митної території України або для належного оформлення продовження строку тимчасового ввезення, у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, з огляду на таке. 
Апеляційний суд враховує Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1, яким військову агресію РФ проти України, що стала підставою для введення з 24.02.2022 року воєнного стану, визнано обставинами дії непереборної сили, які діють до офіційного їх закінчення. 
Однак, зазначені обставини не призводять до автоматичного звільнення від відповідальності щодо невиконання зобов`язань.
Приписами ст.192 МК України передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.
Відповідно до «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявлено митного режиму» якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.
Дії обставин непереборної сили, які завадили ОСОБА_3 звернутись до митного органу до спливу строку тимчасового ввезення до 19.07.2022 року, в тому числі і з введеним на території України з 24.02.2022 року воєнного стану, матеріали справи не містять та стороною захисту не надано. 
Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_3 не зверталась в будь-який спосіб до митного органу стосовно продовження строку тимчасового ввезення моторної яхти, хоча не була позбавлена такої можливості. 
Стороною захисту вказані обставини не спростовані. 
За таких обставин введення на території України воєнного стану, на переконання апеляційного суду, не перешкоджало ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.ст.192, 460 МК України звернутись із заявою до митного органу, повідомивши про причини неможливості вивезення транспортного засобу, оскільки введення воєнного стану в Україні не може бути в даній справі безумовною підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов?язань. Суд враховує міжнародну практику відповідно до якої, обставина форс-мажору, в т.ч. воєнний стан, автоматично не звільняють від відповідальності.
Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України. 
Водночас, у відповідності до положень ч.7 ст.294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Разом із цим, апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою зміну оскарженої постанови, та визнає слушними доводи захисника стосовно необґрунтованості накладення місцевим судом адміністративного стягнення у виді конфіскації транспортного засобу - моторної яхти «SPACE», реєстраційний номер – НОМЕР_1 , прапор USA – Delaware, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У рішенні ЄСПЛ, від 06.11.2008 року по справі «Ісмаїлов проти Росії», встановлено, що згідно з принципом верховенства права, який закріплений в усіх статтях Конвенції, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, стягнення повинне бути пропорційним, відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам. У випадку, якщо суд дійде висновку, що стягнення у вигляді конфіскації майна не забезпечить балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту права власності конкретної особи, то він має право не накладати таке стягнення навіть у випадку, коли воно передбачене положеннями МК України як обов`язкове.
На час вчинення порушення митних правил та винесення постанови санкція ч.6 ст.481 МК України передбачала накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів. 
Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та інших законів України щодо деяких питань адміністративної відповідальності за порушення митних правил, уточнення порядку виконання окремих митних процедур та усунення термінологічних неузгодженостей» № 4223-ІХ від 25.03.2025 року, що набрав законної сили 04.07.2025 року, внесено зміни до абзацу другого частини шостої статті 481 Митного Кодексу, та слово «десяти» замінено словами «від восьми до дванадцяти».
Тобто, формально, зазначений транспортний засіб підпадає під дію ч.6 ст.481 МК України в частині конфіскації майна, однак місцевий суд, при визначені виду стягнення, не врахував той факт, що моторна яхта «SPACE», реєстраційний номер – НОМЕР_1 , прапор USA – Delaware, не належить правопорушниці.
Відповідно до п.3 Декларації тимчасового ввезення (тимчасового вивезення) яхти №500060000/21/772 від 20.107.2021 року, де зазначено, що моторна яхта «SPACE», реєстраційний номер – НОМЕР_1 , прапор USA – Delaware, належить власнику Ladder Corp (а.с.6-13).
Відповідно до довіреності (а.с.27-28) ЛЕДДЕР КОРП (LADDER CORP) уповноважила ОСОБА_4 бути представником компанії з повноваженнями діяти окремо із загальними повноваженнями, пов`язаними із прогулянковою яхтою Корпорації «СПЕЙЗ» «SPACE», офіційний номер – НОМЕР_1 .
За договором про надання послуг від 20.07.2021 року, між ОСОБА_5 (Оператор) та ОСОБА_6 (Капітан), укладено договір, за яким Оператор погоджується замовити послугу Капітана щодо управління прогулянковою яхтою «SPACE», офіційний номер – НОМЕР_1 , прапор USA – Delaware (а.с.18-21). 
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що моторна яхта «SPACE», реєстраційний номер – НОМЕР_1 , прапор USA – Delaware належить компанії LADDER CORP, а ОСОБА_3 користувалась нею та оформлювала митні документи підставі довіреності. 
Апеляційний суд вважає, що поза увагою місцевого суду залишилося те, що будь-яких доказів, які б вказували на те, що власник транспортного засобу – компанія LADDER CORP причетна до вчиненого адміністративного правопорушення або її уповноваженим особам було відомо щодо протиправних дій ОСОБА_3 , митними органами встановлено не було та суду не надано. 
На думку апеляційного суду, у даній справі, судом першої інстанції при прийнятті рішення про конфіскацію яхти, не враховано співрозмірність накладення такого стягнення, чим не забезпечено справедливий баланс між суспільним інтересом та захистом права власності юридичної особи - власника транспортного засобу, уповноважені особи якої не є особами, які причетні до порушення митних правил та не притягуються в даній справі до адміністративної відповідальності.
Враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що в даній справі достатнім і співрозмірним є застосування до ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.6 ст.481 МК України.
Відповідно до п.4 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.
За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції зміні шляхом викладення в іншій редакції абзацу першого резолютивної частини постанови стосовно виду накладеного адміністративного стягнення. 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 
постановив:

Задовольнити клопотання захисника Клепикова М.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника Клепикова М.С. – задовольнити частково. 
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12.01.2023 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана винуватою за ч.6 ст.481 МК України, та на неї накладене адміністративне стягнення – змінити.
Абзац перший резолютивної частини постанови викласти в такій редакції:
« ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10000 (десяти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170000 (сто сімдесят тисяч) гривень».
В іншій частині постанову місцевого суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський