Справа №574/212/25 | Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гук Т. Р.
Номер провадження 33/816/344/26 | Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія  130 КУпАП |

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Леоненко К.С., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Лішунова Є.О. розглянувши у залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Лішунова Є.О. на постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 12 червня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Буринського районного суду Сумської області від 12 червня 2025 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 09 березня 2025 року о 12 год. 22 хв. в с. Слобода по вул. Донецька керував мопедом без р.н.з., з ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Лішунов Є.О. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді суду першої інстанції, як незаконну, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що вину ОСОБА_1 не було доведено належними та допустимими доказами, і фактично, відмова останнього від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння, ґрунтуються виключно на відеозаписі, а на поясненнях самого ОСОБА_1 взагалі відсутні підписи, що суддею суду першої інстанції враховано не було і не відображено в оскаржуваній постанові. Крім того, вказаним відеозаписом підтверджується, що направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі працівниками поліції складено не було і на ньому відсутній факт того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а також те, що під час спілкування з поліцейськими останній вів себе адекватно, не мав ознак сп`яніння, а тому підстави для його огляду взагалі були відсутні. При цьому, у судовому засіданні не було допитано поліцейських які оформляли матеріали про адміністративне правопорушення, свідчення яких могли б стати належним доказом у справі та підтвердити факт відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Також, апелянт наголошує, що розгляд справи відбувся у його та ОСОБА_1 відсутності, при тому, що їх неявка була обумовлена поважними причинами і він звертався з клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, яке задоволено не було.
На думку апелянта зазначені обставини свідчать про те, що суддею суду першої інстанції було прийнято рішення, яке вважати законним та обґрунтованим підстави відсутні.
Про призначення вказаної справи до апеляційного розгляду особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був повідомлений завчасно, у передбачений Законом спосіб, однак до суду у визначений час та день не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду на іншу дату не надсилав, і захисник Лішунов Є.О., який приймає участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, при вирішенні питання можливості здійснення розгляду даної справи за відсутності його підзахисного, покладався на розсуд суду.
При вирішенні питання можливості розгляду даної справи за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд враховує наступне.
Так, апеляційний суд зауважує, що у провадженні апеляційного суду дана справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з 26 червня 2025 року і тривалий її не розгляд пов`язаний з тим, що на задоволення клопотань захисника, судове засідання відкладалось, тобто, апеляційним судом було вжито достатньо заходів для забезпечення права учасників на справедливий суд.
Проте, у ч.ч. 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З огляду на вищезазначене, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час і про дані обставини ОСОБА_1 обізнаний, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для подальшого відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої в інтересах останнього його захисником апеляційної скарги на постанову на постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 12 червня 2025 року без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і у даному випадку його права на доступ до правосуддя не є порушеними.
А тому, заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Лішунов Є.О., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення була встановлена суддею з врахуванням наявних у даній справі доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №266702 від 09 березня 2025 року, направлення на медичний огляд на стан сп`яніння, письмових пояснень ОСОБА_1 та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складених матеріалів.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.
При цьому, на спростування доводів апелянта, апеляційний суд зауважує, що у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 не заперечував того, що керував мопедом «Альфа» у стані алкогольного сп`яніння, свою вину визнав та зазначав про те, що пив самогон, близько 0,5 л, і як ці обставини, так і те, що останній відмовився, на пропозицію працівників поліції, пройти огляд на визначення стану сп`яніння у передбаченому законом порядку, підтверджуються наявним у справі відеозаписом, який, у порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду було проглянуто і апеляційним судом.
У зв`язку з такою відмовою ОСОБА_1 , який, як водій, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, не мав права, а був зобов`язаний пройти огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівники поліції і склали відносно останнього протокол, який він підписав особисто і жодних зауважень щодо зазначеного в ньому не склав.
У даному випадку апелянтом не наведено будь-яких доводів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відсутність в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, і рішення судді суду першої інстанції щодо визнання останнього винним за вказаною статтею є законним та обґрунтованим.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаних адміністративних правопорушень було встановлено суддею суду першої інстанції за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм правової оцінки, і обставин, за яких справа підлягала б закриттю, про що просить апелянт у поданій апеляційній скарзі, під час її апеляційного перегляду, не встановлено.
При цьому, наявними у даній справі доказами підтверджується те, що і ОСОБА_1 і його захисник Лішунов Є.О., після задоволення клопотань останнього та відкладення судового засідання на інші дати, були повідомлені належним чином, однак, до суду не з`являлись і причини такої неявки не повідомляли, а тому, за наявності вказаних обставин, вважати, що провівши судовий розгляд без їх участі суд порушив право учасників провадження на доступ до правосуддя, підстави відсутні, з врахуванням, в тому числі, і вищезазначеної практики ЄСПЛ щодо здійснення розгляду справи у розумні строки.
Враховуючи вищевказане, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржувану постанову законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294,295 КУпАП, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 12 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Лішунова Є.О. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду | Філонова Ю. О.