П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/11834/25	

Категорія 106020200	Головуючий у суді І інстанції: Мороз А.О. час і місце ухвалення: спрощене провадження, м. Миколаїв	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу в частині, -
встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу в частині, мотивуючи його тим, що згідно обліково-послужної картки ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача було виключено 08.02.07 р. з військового обліку на підставі ст. 37 ч. 2 ЗУ “Про військовий обов`язок і військову службу”. А згідно додатку “Резерв+” позивач уточнив дані в додатку 21.07.24 р. та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , є військовозобов`язаним. Позивач звертався з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо відображення інформації щодо його зняття з військового обліку (присвоєння йому статусу “невійськовозобов`язаний”), однак його заява була не розглянута. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.25 р. у справі № 160/15582/25 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянути його заяву. Однак, станом на час подання даного позову рішення суду не було виконано, через що, на думку позивача, протиправна поведінка призвела до незаконної мобілізації позивача. Таким чином, призов позивача на військову службу не відповідає вимогам законодавства України, відтак, він не повинен проходити військову службу під час мобілізації.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що право громадянина на виконання щодо нього встановлених законом гарантій, а саме на виключення з військового обліку на набуття статусу не військовозобов`язаної особи, тобто на належне документальне оформлення такого виключення не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за здійснення процедури мобілізації.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що згідно обліково-послужної картки Вільшанського районного військомату Кіровоградської області - ОСОБА_1 було виключено 08.02.07 р. з військового обліку на підставі ст. 37 ч. 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Згідно додатку “Резерв+” ОСОБА_1 уточнив дані в додатку 21.07.24 р., має номер в реєстрі “Оберіг” № 060620200676070500008, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , є військовозобов`язаним.
01.05.25 р. позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 з заявою, в якій просив оновити дані щодо нього в реєстрах ТЦК та СП, в тому числі з метою відображення інформації щодо його зняття з військового обліку (присвоєння йому статусу “невійськовозобов`язаний”) та повідомити про внесення відомостей до реєстрів ТЦК та СП з відображенням інформації щодо зняття (виключення) позивача з військового обліку. Однак, відповіді на заяву не отримав.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.25 р. у справі № 160/15582/25 було зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_7 розглянути заяву від 04.03.25 р. ОСОБА_1 про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо виключення з військового обліку військовозобов`язаних.
Позивач зазначив, що на час звернення до суду з даним позовом рішення суду не виконано, заява не була розглянута. 
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про мобілізацію ОСОБА_1 від 03.10.25 р., позивача було призвано на військову службу за мобілізацією. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.10.25 р. позивача зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України.
Вважаючи протиправними спірний наказ про його мобілізацію та наказ про зарахування його до особового складу військової частини, позивач звернувся до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час видання наказу відповідачем 1 позивач перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується даними інформаційної підсистеми “Оберіг” і відсутні докази наявності рішення військово-лікарської комісії (ВЛК) про непридатність з виключенням з обліку.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.92 р. № 2232-ХІІ (зі змінами) (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частини перша-третя статті 1 Закону № 2232-ХІІ).
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань організовують проведення медичних оглядів та психологічних обстежень військово-лікарськими комісіями військовозобов`язаних і резервістів відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки” від 23.02.22 р. № 154.
Згідно з ч. 9 статті 1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави,- резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі - Порядок №560).
Відповідно до III Розділу п. 49 перевірка військово-облікових документів під час мобілізації Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Згідно з п. 2 Порядку № 560 на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування).
Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 р. № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).
Відповідно до розділу І гл. 1 п. 1.2. Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з розділом І гл. 2 п. 2.1. Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
До суду позивачем не надано чинного рішення військово-лікарської комісії (ВЛК) про непридатність з виключенням з обліку на час мобілізації, при тому що призов на військову службу під час мобілізації, зокрема, здійснюється з проходженням медичного огляду військово-лікарською комісією, як військовозобов`язаного.
Таким чином, на час видання наказу відповідачем 1 позивач перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується даними інформаційної підсистеми “Оберіг” і відсутні докази наявності рішення військово-лікарської комісії (ВЛК) про непридатність з виключенням з обліку. 
Щодо зазначення у військово-обліковому документі про виключення позивача з військового обліку, то Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" не містить обмежень чи заборон з приводу можливості взяття особи на військовий облік, після її виключення.
Так, ст. 37 ч. 1 п. 2 абз. 7 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції від 18 травня 2024 р. передбачає, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.
Позивач цьому критерію взяття на облік як військовозобов`язаного, відповідає.
Суд відхиляє посилання позивача на те, що не розгляд його заяви щодо зняття з військового обліку став наслідком його мобілізації, оскільки на час видання наказу про мобілізацію, він був військовозобов`язаним і в будь-якому випадку не є підставою для скасування спірних наказів, адже процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричиняє відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 5 лютого 2025 р. у справі № 160/2592/23.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року по справі № 400/11834/25, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	А.Г. Федусик   О.І. Шляхтицький