ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2026 м.Дніпро Справа №908/448/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді Левшиної Г.В. (доповідач)
суддів: Андрейчука Л.В. Віннікова С.В.
секретар судового засідання: Гетьманенко С. М.
за участю представників сторін:
від позивача: Запорожець Д.Б.
від відповідача: Богославський В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»
на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 (суддя Науменко А.О., повний текст рішення складено 25.05.2026) у справі №908/448/25
за позовом Приватного акціонерного товариства «Підприємство з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія»
до відповідача Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»
про стягнення суми
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.
Приватне акціонерне товариство «Підприємство з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія» звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення 1643973,51 грн заборгованості за спільне використання технологічних електричних мереж згідно з договором №0-14 від 01.01.2013.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов Договору в період з 01 квітня 2022 року по 30 вересня 2022 року Власник мереж ПрАТ «ПЕЕМ«ЦЕК» надав Користувачу ПАТ «Запоріжжяобленерго» зазначені в договорі послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання на загальну суму 1461718,74 грн. Всі рахунки на оплату та Акти прийому – передачі наданих послуг у період з квітня по вересень 2022 року направлені ПрАТ «ПЕЕМ«ЦЕК» цінними листами з рекомендованими повідомленнями з описом вкладення. Також, у зв`язку з не оплатою рахунків та з метою досудового врегулювання спірних відносин, на адресу ПАТ «Запоріжжяобленерго» направлено лист ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК» №2242/010.01-04 від 07.10.2022 про заборгованість. Сума заборгованості за квітень 2022 року була зменшена у зв`язку з частковою сплатою 06.01.2023 ПАТ «Запоріжжяобленерго» 14043,65 грн. Таким чином, заборгованість за квітень 2022 року становить 229576,14 грн. Незважаючи на умови Договору, викладені в п.7.4, Відповідач не оплатив надані Позивачем відповідно до Договору послуги за період квітень –вересень 2022 року включно в сумі 1447675,09 грн. На підставі наданої ПАТ «Запоріжжяобленерго» Заяви № 33 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 21.10.2024 за вересень 2024 року у сумі 2025,84 грн, Заяви № 34 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 22.11.2024 за вересень 2024 року у сумі 2025,84 грн та Заяви № 35 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 21.01.2025 за вересень 2024 року у сумі 2025,34 грн зобов`язання ПАТ «Запоріжжяобленерго» перед ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК» за вересень 2024 року зменшено на суму 6077,02 грн. і становить 63 197,52 грн. Незважаючи на умови Договору, викладені в п.7.4 щодо здійснення оплати послуг у термін, що не перевищує 10 днів з дня отримання вищезазначених документів, Відповідач не оплатив надані Позивачем відповідно до Договору послуги за період вересень– жовтень та грудень 2024 року. Отже, загальна заборгованість ПАТ «Запоріжжяобленерго» перед ПрАТ «ПЕЕМ«ЦЕК» за отримані в квітні –вересні 2022 року, вересні – жовтні та грудні 2024 року послуги відповідно до Договору складає 1643973,51 грн.
В подальшому до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог до 1641947,67 грн. Позивач зазначив, що на підставі наданої ПАТ «Запоріжжяобленерго» Заяви № 36 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 14.02.2025 за вересень 2024 року у сумі 2025,84 грн зобов`язання ПАТ «Запоріжжяобленерго» перед ПрАТ «ПЕЕМ «ПЕК» за вересень 2024 року зменшено на суму 2025,84 грн (63197,52 грн - 2025,84 грн) і становить 61171,68 грн. Таким чином, розрахунок заборгованості ПАТ «Запоріжжяобленерго» перед ПрАТ «ПЕЕМ«ЦЕК» за період квітень - вересень 2022 року, вересень - жовтень 2024 року та грудень 2024 року станом на 13.03.2025 становить: 229576,14 грн (заборгованість за квітень 2022 року згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 30.04.2022 з урахуванням частково сплаченої суми 14043,65 грн 06.01.2023, що не заперечується сторонами) + 243619,79 гри (заборгованість за травень 2022 року згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 31.05.2022) + 243619,79 грн (заборгованість за червень 2022 року згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 30.06.2022) + 243619,79 грн (заборгованість за липень 2022 року згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 31.07.2024) + 243619,79 грн (заборгованість за серпень 2022 року згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 31.08.2022) + 243619,79 грн (заборгованість за вересень 2022 року згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 30.09.2022) + 61171,68 грн (заборгованість за вересень 2024 року згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 30.09.2024 з урахуванням заяв про припинення зобов`язань) + 69274,54 грн (заборгованість за жовтень 2024 року згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 31.10.2024) + 63826,36 грн (заборгованість за грудень 2024 року згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 31.12.2024) = 1641947,67 грн. 

Стислий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі №908/448/25 позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 1225167,81 грн заборгованості за спільне використання технологічних мереж згідно із договором № 0-14 від 01.01.2013 та 14702,01 грн судового збору. В іншій частині позову вказаним судовим рішенням відмовлено.
Розглянувши заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з 25 лютого 2022 року позивач не мав права надавати послуги передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок Користувача та (або) інших суб`єктів господарювання відповідачеві до електроустановок відповідача, розташованих у тимчасово окупованому місті Мелітополь Запорізької області, а відповідач оплачувати їх. За наведеного суд відмовив у задоволенні позову в частині заборгованості з послуг передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок у м. Мелітополь-7 (військове містечко №3) (157,587 у.о.), що знаходяться на території м. Мелітополь Запорізької області. 
Решта заявлених вимог про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1225167,81 грн були визнані судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати частково рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі №908/448/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 668970,18 грн.
У поданій апеляційній скарзі скаржник акцентував увагу на тому, що ПС «Орсільмаш» знаходиться в межах Оріхова Запорізької області, яке відповідно до Переліку № 309 у період виникнення спірної заборгованості відносилося до території активних бойових дій. Наведене, унеможливлювало надання послуг за договором №0-14 від 01.01.2013. 
На думку скаржника, до спірних правовідносин підлягає застосуванню за аналогією норма ч. 2 та 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідно до якої на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.
Відтак, скаржник стверджує, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги щодо забезпечення технічної можливості передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок ПС 150/10 кВ «Орсільмаш», у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню в цій частині.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.
01.07.2026 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній заперечує проти вимог апеляційної скарги, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін. 
В обґрунтування заявленої позиції представник позивача зазначив про те, що відповідно до додатку №3 до Договору у редакції 01.11.2023, ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК» надає послуги спільного використання технологічних мереж лише по об`єктах: ПС «Сонячна-2»; РП-41 (від ПС «Набережна»), які розташовані на території, яка не є окупованою. Надання послуг на підконтрольній Україні території також підтверджується копією Кошторису витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання ПрАТ «ПЕЕМ«ЦЕК» (ПС 35/10кВ «Сонячна», РП-41, ТП-524), що узгоджений 23.10.2023 НКРЕКП у Запорізькій області, який був досліджений в якості доказів та врахований при ухваленні судового рішення.
Натомість позивач не вбачає за можливе застосування до спірних правовідносин за аналогією приписів ч. 2 та 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки м. Оріхів Запорізької області не є тимчасово окупованою територією.

Рух справи в суді апеляційної інстанції. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Левшиної Г.В. (доповідач), суддів: Андрейчука Л.В. Віннікова С.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.06.2026 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» залишено без руху; встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення її недоліків шляхом надання суду доказів сплати судового збору.
24.06.2026 через підсистему «Електронний суд» від апелянта заява про усунення недоліків апеляційної скарги разом із платіжною інструкцією №5399 від 19.06.2026 про сплату судового збору в сумі 12041,46 грн. Крім того, скаржником було надано додаткові письмові пояснення, а також долучено копії оперативного журналу та листа ПрАТ «ПЕЕМ«ЦЕК» №1617/010.01-04 від 17.06.2026 щодо знеструмлення ПС 150/10 «Орсільмаш».
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі №908/448/25; розгляд апеляційної скарги призначено на 25.08.2026 о 14:30 год.
В засідання суду 25.08.2026 з`явились представники сторін, підтримали заявлені доводи та заперечення.
В судовому засіданні 25.08.2026 колегією оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 01.01.2013 між Приватним акціонерним товариством «Підприємство з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія» (Власник мереж) та Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» (Користувач) був укладений Договір про спільне використання технологічних мереж №0-14 (Договір). 
Відповідно до п. 1.1 Договору Власник мереж зобов`язується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок Користувача та (або) інших суб`єктів господарювання (Субспоживачі), передачу електричної енергії яким забезпечує Користувач, а Користувач – своєчасно сплачувати вартість послуг Власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору. 
Згідно з п. 4.1 Договору Користувач зобов`язується здійснювати оплату за використання електричних мереж Власника мереж за розрахунковий період. Розрахунок плати за використання електричних мереж Власника мереж здійснюється згідно з додатком №4 «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж». 
Відповідно до п. 7.1 Договору розрахунковим вважається період з 00 годин першого числа до 24 годин останнього числа поточного місяця. 
Згідно із п. 7.2 Договору вартість послуг Власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання зазначена у додатку №4 «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж», розробленому відповідно до «Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж», затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008 №691, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.08.2008 року за №732/15423, виходячи із узгодженого Запорізьким територіальним представництвом НКРЕ «Кошторису витрат на утримання технологічних електричних мереж Власника мереж», що є невід`ємною частиною договору. 
Пунктом 7.3 Договору передбачено, що за підсумками розрахункового періоду Власник мереж у термін до 5 числа місяця наступного за розрахунковим направляє Користувачу рахунок. Сума платежу визначається, виходячи з додатку №4 «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж» з урахуванням сум платежів, що надійшли від Користувача. Разом з рахунком Власник мереж направляє Користувачу: - податкову накладну виписану по факту надання послуг (у разі, якщо Власник мереж є платником ПДВ); - підписані уповноваженою особою Власника мереж та скріплені його печаткою два примірники «Акту прийому-здачі наданих послуг» (додаток №5).
01.12.2016 сторонами була укладена додаткова угода №16 до Договору, якою, серед іншого, були внесені зміни в п. 7.4 договору щодо порядку оплати послуг за договором. 
06.02.2017 сторони підписали додаткову угоду №17 про внесення змін до Договору у зв`язку з перейменуванням Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго». 
01.11.2023 сторонами укладено додаткову угоду №38 до Договору, згідно з якою додатки №3 «Розрахунок кількості умовних одиниць технологічних електричних мереж спільного використання», №4 «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж» до Договору викладено у новій редакції. 
20.11.2024 сторонами укладено додаткову угоду №39 до Договору, згідно з якою додатки №3 «Розрахунок кількості умовних одиниць технологічних електричних мереж спільного використання», №4 «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж» до Договору викладено у новій редакції.
Як зазначає позивач, відповідно до умов Договору в період з 01 квітня 2022 року по 30 вересня 2022 року власник мереж - ПрАТ «ПЕЕМ«ЦЕК» надав користувачу ПАТ «Запоріжжяобленерго» зазначені в договорі послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання на загальну суму 1461718,74 грн, про що сторонами були складені та підписані Акти прийому – передачі наданих послуг, а саме:
- за квітень 2022 року Акт прийому – передачі наданих послуг від 30.04.2022 року на суму 243619,79 грн (з ПДВ);
- за травень 2022 року Акт прийому – передачі наданих послуг від 31.05.2022 року на суму 243619,79 грн (з ПДВ);
- за червень 2022 року Акт прийому – передачі наданих послуг від 30.06.2022 року на суму 243619,79 грн (з ПДВ);
- за липень 2022 року Акт прийому – передачі наданих послуг від 31.07.2022 року на суму 243619,79 грн (з ПДВ);
- за серпень 2022 року Акт прийому – передачі наданих послуг від 31.08.2022 року на суму 243619,79 грн (з ПДВ);
- за вересень 2022 року Акт прийому – передачі наданих послуг від 30.09.2022 року на суму 243619,79 грн (з ПДВ). 
Одночасно з Актами прийому – передачі наданих послуг (два примірники), у відповідності п.7.3 Договору, Позивачем на адресу Відповідача направлено рахунки на оплату послуг за період з квітня по вересень 2022 року: рахунок на оплату №3118 від 30 квітня 2022 на суму 243619,79 грн; рахунок на оплату №3685 від 31 травня 2022 на суму 243619,79 грн; рахунок на оплату №4654 від 30 червня 2022 на суму 243619,79 грн; рахунок на оплату №5485 від 31 липня 2022 на суму 243619,79 грн; рахунок на оплату №6570 від 31серпня 2022 на суму 243619,79 грн; рахунок на оплату №7534 від 30 вересня 2022 на суму 243619,79 грн. 
На адресу ПАТ «Запоріжжяобленерго» з супровідним листом ПрАТ «ПЕЕМ«ЦЕК» №251/010.01-04 від 27.01.2025 повторно направлено рахунки за період квітень – вересень 2022 року. Згідно з рекомендованим повідомленням 4900800084593 поштове відправлення 30.01.2025 «згідно з договором вкладено до абонентської скриньки», про що свідчить підпис особи за довіреністю. 
За умовами п. 7.4 Договору (в редакції, що викладена в додатковій угоді №16 від 01.12.2016) оплата Користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється платіжним дорученням на підставі виставленого Власником мереж рахунка та оформленого «Акта прийому-здачі наданих послуг» у термін, що не перевищує 10 днів з дня отримання документів, зазначених у п.7.3 договору. 
Позивачем сума заборгованості за квітень 2022 року зменшена у зв`язку з частковою сплатою 06.01.2023 ПАТ «Запоріжжяобленерго» 14043,65 грн. Таким чином, заборгованість за квітень 2022 року становить 229576,14 грн.
З метою погашення взаємної заборгованості у ПАТ «Запоріжжяобленерго» перед ПрАТ «ПЕЕМ«ЦЕК» за Договором про спільне використання технологічних мереж від 01.01.2013 №0-14 та у ПрАТ «ПЕЕМ«ЦЕК» перед ПАТ «Запоріжжяобленерго» за Договором на оперативно-технічне обслуговування комірок КРП від 29.04.2016 №01/16/162, Відповідачем - ПАТ «Запоріжжяобленерго» на адресу Позивача направлено листи:
- від 21.10.2024 №007-66/4631 з додатком Заява №33 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних позовних вимог 2025,84 грн (з ПДВ) за вересень 2024 року;
- від 25.11.2024 №007-66/5083 з додатком Заява №34 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних позовних вимог 2025,84 грн (з ПДВ) за вересень 2024 року;
- від 21.01.2025 №007-66/320 з додатком Заява №35 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних позовних вимог 2025,34 грн (з ПДВ) за вересень2024 року. 
- від 17.02.2025 №007-66/759 з додатком Заява №35 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних позовних вимог на суму 2025,84 грн (з ПДВ) за вересень2024 року. 
На підставі наданих ПАТ «Запоріжжяобленерго» Заяви № 33 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 21.10.2024 за вересень 2024 року у сумі 2025,84 грн, Заяви № 34 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 22.11.2024р. за вересень 2024 року у сумі 2025,84 грн та Заяви № 35 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 21.01.2025 за вересень 2024 року у сумі 2025,34 грн зобов`язання ПАТ «Запоріжжяобленерго» перед ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК» за вересень 2024 року зменшено на суму 6077,02 грн. і становить 63197,52 грн.
На підставі наданої ПАТ «Запоріжжяобленерго» Заяви № 36 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 14.02.2025 за вересень 2024 року у сумі 2 025,84 грн зобов`язання ПАТ «Запоріжжяобленерго» перед ПрАТ «ПЕЕМ «ПЕК» за вересень 2024 року зменшено на суму 2025,84 грн, яке становить 61171,68 грн.
Остаточний розрахунок заборгованості ПАТ «Запоріжжяобленерго» перед ПрАТ «ПЕЕМ«ЦЕК» за період квітень - вересень 2022 року, вересень - жовтень 2024 року та грудень 2024 року станом на 13.03.2025 виглядає таким чином: 229576,14 грн (заборгованість за квітень 2022 року згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 30.04.2022 з урахуванням частково сплаченої суми 14043,65 грн 06.01.2023, що не заперечується сторонами) + 243619,79 гри (заборгованість за травень 2022 року згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 31.05.2022) + 243619,79 грн (заборгованість за червень 2022 року згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 30.06.2022) + 243619,79 грн (заборгованість за липень 2022 року згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 31.07.2024) + 243619,79 грн (заборгованість за серпень 2022 року згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 31.08.2022) + 243619,79 грн (заборгованість за вересень 2022 року згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 30.09.2022) + 61171,68 грн (заборгованість за вересень 2024 року згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 30.09.2024 з урахуванням заяв про припинення зобов`язань) + 69274,54 грн (заборгованість за жовтень 2024 року згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 31.10.2024) + 63826,36 грн (заборгованість за грудень 2024 року згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 31.12.2024) = 1 641947,67 грн.
Отже, предметом позову є вимоги про стягнення 1641947,67 грн. заборгованості за період квітень - вересень 2022 року, вересень - жовтень 2024 року та грудень 2024 року станом на 13.03.2025.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач подав відзив на позов. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав, що позивач звернувшись з позовними вимогами про стягнення заборгованості за договором про спільне використання технологічних мереж №0-14, замовчує той факт, що з заявленої до стягнення суми 1643973,51 грн., 1447675,09 грн. нараховані Позивачем за послуги зі спільного використання технологічних електричних мереж в період окупації на тимчасово - окупованій території, та території ведення воєнних (бойових) дій. Розрахунком кількості умовних одиниць технологічних електричних мереж спільного використання (Додаток №3 до договору про спільне використання технологічних електричних мереж №0-14 від 01.01.2013 року), пунктом п.1.4. наведений Розрахунок кількості умовних одиниць електрообладнання м.Мелітополь-7 (військове містечко №3), та згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 22.12.2022 №309, Мелітопольська міська територіальна громада з 25.02.2022 тимчасово окупована Російською Федерацією. Пунктом.1.3 наведений Розрахунок кількості умовних одиниць електрообладнання ПС «Орсільмаш», що згідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 22.12.2022 №309 з 04.03.2022 року знаходяться в районі проведення активних бойових дій (м.Оріхів Оріхівської міської територіальної громади), що унеможливлює їх використання ОСР відповідно до умов договору. При цьому всі підписані представниками сторін у справі акти прийому передачі наданих послуг на тимчасово окупованій території в період часу з лютого 2022 є нікчемними правочинами, що не мають жодних правових наслідків (крім пов`язаних з їх недійсністю).
За наслідками розгляду позову Господарським судом Запорізької області прийнято оскаржуване рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї. Водночас суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Предметом апеляційного оскарження у даній справі є рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі №908/448/25, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Підприємство з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія» до Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» задоволено частково, зокрема стягнуто з відповідача на користь позивача 1225167,81 грн заборгованості за спільне використання технологічних мереж згідно із договором № 0-14 від 01.01.2013.
При цьому апеляційний суд наголошує на тому, що оскільки апелянтом оскаржується рішення суду першої інстанції виключно у частині стягнення заборгованості у розмірі 668970,18 грн, колегія суддів здійснює апеляційний перегляд судового рішення саме в цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядається, а тому його законність та обґрунтованість не є предметом апеляційного розгляду.
Так, ключовим доводом апеляційної скарги виступає твердження скаржника про те, що ПС «Орсільмаш» знаходиться в межах міста Оріхова Запорізької області, яке відповідно до Переліку № 309 у період виникнення спірної заборгованості відносилося до території активних бойових дій, що унеможливлювало надання послуг за договором №0-14 від 01.01.2013. 
В додаткових письмових поясненнях, викладених в заяві про усунення недоліків апеляційної скарги, апелянт повідомив про те, що з часу звернення до апеляційного суду отримав нові докази на спростування заявлених позовних вимог.
Як зазначив скаржник, з однолінійної схеми нормального режиму станом на 01.07.2021 року вбачається, що підстанція позивача ПС «Орсільмаш» 150 кВ живиться від ПС «Гуляйполе» 150 кВ по повітряній лінії ПЛ-150 кВ Л-116 та від ПС «Оріхів» 150 кВ по повітряній лінії ПЛ-150 кВ Л-451. ПС «Гуляйполе» з 02.03.2022 року знаходяться в зоні активних бойових дій. Внаслідок агресії російської федерації відбулася руйнація ПС «Гуляйполе» 02.03.2022 року. Відновлювальні роботи пошкоджених внаслідок обстрілів силових трансформаторів не проводились. Відновлювальні роботи пошкодженого внаслідок обстрілів розподільчого пристрою 150 кВ ПС «Оріхів» також не проводились. На ПС «Орсільмаш» 150 кВ (ПрАТ «ПЕЕМ «Центральна енергетична компанія») напруга по мережі 150кВ по обом лініям 150 кВ Л-116, Л-451 зникла 02.03.2022 і після цього, не відновлювалась.
На підтвердження викладених обставин апелянт долучив копії оперативного журналу та листа ПрАТ «ПЕЕМ«ЦЕК» №1617/010.01-04 від 17.06.2026 щодо знеструмлення ПС 150/10 «Орсільмаш».
Апелянтом не було зазначено причин неможливості подання відповідних доказів до суду першої інстанції з незалежних від нього причин, а також не порушувалось питання про поновлення строку для подання таких доказів на стадії апеляційного перегляду.
З цих підстав колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.
Пунктом 3 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Згідно з вимогами ст. 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Згідно з частинами 1, 6 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову; до відзиву додаються в тому числі докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.
Дана справа розглядалась за правилами загального позовного провадження і підготовче засідання суду тривало більше одного року. Відповідач приймав участь у підготовчому засіданні та скористався своїм правом на подання відзиву на позов, у якому виклав свої заперечення, проте не долучив до відзиву відповідних доказів, на які він посилається наразі в суду апеляційної інстанції.
Крім того, відповідач не повідомляв суд про неможливість подання відповідних доказів у встановлений судом строк в порядку статті 4 статті 80 ГПК України.
Колегія суддів також враховує вимоги частини 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначав про те, що ПС «Орсільмаш» розташована в межах м. Оріхова Запорізької області, яке згідно Переліку № 309 за період, що стягується заборгованість, відносилося до території активних бойових дій. За наведеного, у позивача відсутнє право на отримання грошових коштів, нарахованих за послуги зі спільного використання технологічних електричних мереж на тимчасово окупованій території та території ведення воєнних (бойових) дій.
На будь-які інші обставини, що унеможливлювали надання послуг за спірним договором по об`єкту ПС «Орсільмаш», окрім віднесення м. Оріхова Запорізької області до території активних бойових дій, відповідач не посилався.
Частиною 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
А тому, відповідно до частини 1 статті 118 ГПК України відповідач втратив право на вчинення відповідної процесуальної дії - подання доказів у зв`язку із спливом встановленого процесуального строку.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом не було наведено обґрунтованих пояснень, які підтверджують неможливість подання відповідних доказів до суду першої інстанції до винесення оскаржуваного рішення з підстав, що об`єктивно не залежали від нього.
Апеляційний суд враховує, що одним із елементів права на суд (окрім права на доступ) є принцип процесуальної рівноправності сторін, або так званий принцип "рівної зброї" ("equality of arms"), згідно з яким кожній стороні має бути надано розумну можливість подати обґрунтування своєї позиції за умов, які б не ставили цю сторону у становище істотно невигідне по відношенню до опонента.
Цей принцип вимагає насамперед рівності сторін спору в їхніх процесуальних можливостях щодо подання доказів і пояснень у судовому провадженні (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands" від 27.10.1993 та "Ankerl v. Switzerland" від 23.10.1996).
Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження, за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює одному учаснику справи більш сприятливі, аніж іншому умови в розгляді конкретної справи.
У зв`язку з чим колегія суддів дійшла до висновку, що долучені відповідачем до заяви про усунення недоліків апеляційної скарги нові докази (які були відсутні у суду першої інстанції на час винесення оскаржуваного рішення) до розгляду колегією суддів не приймаються.
Відтак колегія суддів переходить до оцінки доводу скаржника щодо віднесення м. Оріхова Запорізької області, де розташована ПС «Орсільмаш», до території активних бойових дій та впливу цього факту на спірні правовідносини
Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого в подальшому продовжувався відповідними Указами Президента України й триває на теперішній час.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 установлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - перелік), затверджується Міністерством розвитку громад та територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій; до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій, території активних бойових дій та території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; у переліку визначаються дата початку та дата завершення бойових дій (дата виникнення та припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації; до переліку включаються території відповідно до Кодифікатора адміністративно територіальних одиниць та територій територіальних громад у таких форматах: - вся територія області, Автономної Республіки Крим, мм. Києва та Севастополя; - вся територія району; - вся територія територіальної громади; - територія населених пунктів (з урахуванням територій поза межами населених пунктів у межах територіальної громади); території, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією, вважаються такими, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованими Російською Федерацією.
Станом на дату виникнення спірних правовідносин був чинним наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Згідно з наказом №309 від 22.12.2022 м. Оріхів, Оріхівської міської територіальної громади з 04.03.2022 віднесено до зони активних бойових дій. До Переліку територій, що перебувають під тимчасовою окупацією агресора дане місто не включалось.
Далі, цей Перелік також втратив чинність, оскільки 20.03.2025 набрав чинності наказ Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, згідно з яким м. Оріхів Запорізької області також є територією активних бойових дій з 04.03.2022 по 19.03.2025 та з 20.03.2025 по теперішній час, та не є тимчасово окупованою територією.
Апелянт наполягає на тому, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню за аналогією норма ч. 2 та 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідно до якої на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03 жовтня 2025 року по справі № 908/1162/23 зазначив « 7.3. Верховний Суд у постанові у справі №910/9680/23 дійшов висновку, що, враховуючи положення статті 13 - 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", позивач з лютого по серпень 2022 року не мав права здійснювати господарську діяльність з виробництва електричної енергії та передавати її лініями електропередач відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста Мелітополь з 26.02.2022 є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні.
7.4. Об`єднана палата враховує, що у цій справі №908/1162/23, як і у справі №910/9680/23 (від висновків Верховного Суду у якій пропонується відступити), йдеться про діяльність, що підпадає під ознаки, наведені у частині другій статті 13 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"; окрім того, в обох справах йдеться про території, окуповані з лютого 2022 року, за відсутності окремого рішення Кабінету Міністрів України щодо територій, тимчасово окупованих, починаючи з 24 лютого 2022 року. Тобто правовідносини у цих справах є подібними за критерієм здійснення господарської діяльності на тимчасово окупованій території і доводи касаційної скарги ґрунтуються на застосуванні тих самих приписів Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" .
7.20. Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" щодо деяких питань визначення правового статусу тимчасово окупованих територій України в умовах воєнного стану від 16.11.2022 № 2764-ІХ частину третю статті 1 Закону було викладено в редакції, за якою дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.
7.22. Об`єднана палата бере до уваги, що з 07.05.2022 ані пункт 7 частини першої статті 1-1, ані пункт 1 частини третьої статті 3 Закону не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих вказані у них території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України - РНБО, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
7.23. 06.12.2022 Кабінет Міністрів України затвердив постанову "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", відповідно до якої перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
7.25. Однак у відповідності до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 № 2217-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України», правовий статус тимчасово окупованої території російською федерацією в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася.
7.26. Враховуючи викладене, об`єднана палата вважає, що висновок, викладений Верховним Судом у постанові у справі №910/9680/23 про застосування до спірних правовідносин положень статті 13 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" з огляду на загальновідомий факт окупації міста Мелітополь, відповідає Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" .
7.27. З урахуванням мотивів, наведених у цій постанові, об`єднана палата не вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові у справі № 910/9680/23 про поширення положень статті 13 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.».
Аналіз наведеної вище судової практики та законодавчих положень свідчить про те, що заборона переміщення товарів (робіт, послуг) усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами поширюється виключно на тимчасово окуповану територію України. Теза скаржника про необхідність застосування зазначеної заборони за аналогією й щодо території активних бойових дій свідчить про помилкове та довільне тлумачення апелянтом вказаних приписів. 
Підсумовуючи, колегія суддів резюмує, що місто Оріхів в період виконання зобов`язань за спірним договором перебувало під контролем органів державної влади України, до Переліку територій, що перебувають під тимчасовою окупацією агресора дане місто не включалось, вказаний факт є загальновідомим та не потребує доведення.
Інших доказів, які б спростовували правомірність покладення на відповідача обов`язку зі сплати заборгованості за спірним правочином у розмірі 668970,18 грн, скаржником у відповідності до чинних процесуальних положень надано не було.
За таких обставин, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах наведених у апеляційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги та про відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема судів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (заява №4241/03) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд зазначає, що скаржнику надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і в процесуальному сенсах.
У силу приписів ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час перегляду оскаржуваного рішення зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних заперечень, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні статей 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування ухваленого у справі рішення.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі №908/448/25 без змін, з огляду на що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» задоволенню не підлягає.

Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі №908/448/25 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2026 у справі №908/448/25 залишити без змін.

Справу №908/448/25 повернути до Господарського суду Запорізької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачено статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена та підписана 25.08.2026.

Головуючий суддя Г.В. Левшина 

Суддя Л.В. Андрейчук

Суддя С.В. Вінніков