Справа № 302/24/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

11 серпня 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Джуга С.Д., Кожух О.А., 
з участю секретаря: Голубєвої Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Діовші Артура Яношовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20.10.2025 року у справі № 302/24/24 (Головуючий: Пухальський С.В.), -

В С Т А Н О В И Л А

У січні 2024 року ОСОБА_2 від імені та в інтересах якої діє адвокат Філатова А.Ф., звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, мотивуючи тим, що 29.08.2023 року близько 13:00 год. на автодорозі «Київ-Чоп» (М-06, 746 км) водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ 313 CDI, держномер НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість і дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем VOLVO S80, держномер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який зупинився для надання переваги в русі. У результаті VOLVO S80 за інерцією зіткнувся з автомобілями VOLKSWAGEN держномер НОМЕР_3 та BMW 328 держномер НОМЕР_4 . Усі транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.10.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована на підставі чинного на дату ДТП полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Договір ОСЦПВВНТЗ серія АТ № 3789903), укладеного із ПАТ «НАСК «ОРАНТА».
18.10.2023 між позивачкою та страховиком було погоджено суму матеріального збитку – 152 500,00 грн, з яких 150 000,00 грн. становила страхова виплата, 2 500,00 грн – франшиза.
Згідно з Висновком експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 27.11.2023 року № 4048-Е ринкова вартість автомобіля VOLVO S80 до його пошкодження в ДТП, станом на час її вчинення становила 650 670,00 грн; вартість його відновлювального ремонту – 1 400 936,28 грн; матеріальний збиток, завданий власниці транспортного засобу – 650 670,00 грн.
Посилаючись на вказані обставини позивачка просила відшкодувати їй різницю між визначеним збитком та страховою виплатою – 500 670,00 грн, а також 5 735,52 грн витрат на експертизу, 25 000,00 грн витрат на правничу допомогу та 10 000,00 грн моральної шкоди. 
Моральні страждання позивачка пов`язує з тим, що в день придбання автомобіля транспортний засіб було повністю знищено внаслідок ДТП, що спричинило для неї стрес, необхідність пошуку коштів на експертизу, звернення до суду та переживання, пов`язані з відновленням справедливості.
Рішенням Міжгірського районного суду від 20 жовтня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Філатова Алла Валеріївна до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 400 670,00 грн. відшкодування матеріальної шкоди; 5 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди; 5 735,52 грн. витрати на проведення експертизи; 7 000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу; 4 332,87 грн. судового збору.
В іншій частині позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди – залишено без задоволення.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції представник Діовшій А.Я. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для часткового задоволення заявлених позовних вимог відсутні, так як, шкода, заподіяна внаслідок ДТП, була врегульована в межах страхового випадку, позивачка та страхова компанія ПАТ «НАСК «ОРАНТА» погодили суму відшкодування 152 500 грн., з яких 150 000 грн. виплаченого страховиком, а 2500 грн. франшиза відповідач сплатив особисто. Також відповідач добровільно передав 20000 грн. готівкою чоловікові позивачки (водієві автомобіля). У матеріалах справи відсутній належний звіт про оцінку пошкодженого автомобіля, виконаний відповідно до вимог чинного законодавства, а наданий позивачкою експертний висновок № 4048 – Е не може вважатися допустимим доказом, оскільки огляд транспортного засобу проводився без участі відповідача та з порушенням встановленого порядку. У цьому висновку не визначено утилізаційну (залишкову вартість автомобіля, який спочатку залишився у власності позивачки, а в подальшому був нею відчужений, що призвело до завищення суми збитків. Суд не звернув уваги на те, що наявна невідповідність між пошкодженням, зафіксованими у схемі ДТП та тими, які описані у висновку експерта. Позивачка не ставила експерту питання про вартість транспортного засобу після дорожньо – транспортної пригоди, відповідно таке дослідження не проводилося у зв`язку із чим у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підставі яких суд міг би визначити різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо – транспортної пригоди. Постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна що не може використовуватися за призначеннями, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
Розгляд справи проводився у режимі відео конференції.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Діовші А.Я. який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_2 – адвокату Філатову А.В. яка просить рішення суду залишити без змін перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.
Встановлено, 29.08.2023 о 13 год. 00 хв. на автодорозі «Київ-Чоп», М-06, 746 км, керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ 313 CDI держномер НОМЕР_1 ОСОБА_4 порушив вимоги п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та допустив зіткнення з транспортним засобом VOLVO S80 держномер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який зупинився для надання переваги іншим транспортним засобам і в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.10.2023 року у справі № 306/2188/23 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Власником транспортного засобу VOLVO S80 д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП являлася ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .
Цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована на підставі чинного на дату ДТП полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Договір ОСЦПВВНТЗ серія АТ № 3789903), укладеного з страхувальником ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА».
18.10.2023 між ОСОБА_2 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» шляхом підписання Узгодження суми відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВПТЗ було погоджено суму матеріального збитку за наслідками ДТП від 29.08.2023 року у розмірі 152 500,00 грн, в т.ч. розмір страхового відшкодування – 150 000,00 грн, розмір франшизи – 2 500,00 грн.
Згідно Висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 27.11.2023 року № 4048-Е, виконаному судовим експертом Волинського відділення Львівського НДІСЕ Кшановським С. І. ринкова вартість автомобіля марки «VOLVO S80», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 , VIN-код: НОМЕР_7 , до його пошкодження в ДТП, станом на момент настання ДТП складає 650 670,00 грн; вартість відновлюваного ремонту Автомобіля станом на момент настання становить 1 400 936,28 грн; вартість матеріального збитку завданого власнику Автомобіля станом на момент настання ДТП складає 650 670,00 грн.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).
У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на час виникнення спірних правовідносин регулювалися Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зробила висновок, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Страхова компанія ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відшкодувала позивачці ОСОБА_5 у межах страхового відшкодування 150 000 грн. що не заперечується сторонами.
Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 27.11.2023 року № 4048-Е про оцінку розміру матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу ринкова вартість автомобіля марки «VOLVO S80», реєстраційний номер НОМЕР_6 , до пошкодження становить 650 670,00 грн; а вартість відновлюваного ремонту станом на момент настання становить 1 400 936,28 грн.
За змістом статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
При стягненні на користь позивачки вартість відшкодованого майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд не обговорив питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
Разом з тим, матеріали справи не містять належні та допустимі докази на підставі яких суд міг би визначити різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо – транспортної пригоди та залишкова вартість транспортного засобу після ДТП не досліджувалась експертом та не визначалася.
Отже, спірний транспортний засіб є фізично знищеним, такий був відремонтований, що сторонами не заперечується, докази про вартість майна, що не може використатися за призначенням, але має певну цінність, матеріали справи не містять і суд не вирішував та не обговорював питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі відповідальній за шкоду.
Суд першої інстанції не звернув уваги на вищезазначене і рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення відповідно до п.п. 1,2,4 ч 1 ст. 376 ЦПК України, яким у позові ОСОБА_2 слід відмовити за недоведеністю заявлених позовних вимог про відшкодування розміру шкоди завданої у результаті ДТП.
Керуючись ст.ст. 374,376,381-384 ЦПК України, судова колегія 

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Діовші Артура Яношовича в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.  
Рішення Міжгірського районного суду від 20 жовтня 2025 року скасувати.
У позові ОСОБА_2 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 21 серпня 2026 року.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ