ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого – судді Русєвої А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Коваленко В.М. від розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Коваленко В.М. від розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування заявленого відводу судді заявниця зазначила, що в провадженні судді Приморського районного суду м.Одеси Коваленко В.М. перебуває справа про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Згідно з даними декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування, за 2015 рік, суддя отримав подарунок від батька у грошовій формі у розмірі 100 000 грн. Проте, згідно з відомостями, які містяться в суддівському досьє, сукупний розмір доходів батька судді за 2013-2015 роки є істотно нижчим, ніж розмір зробленого подарунку, що породжує обґрунтовані сумніви у його фінансовій спроможності зробити такий подарунок судді. Також заявниця висловлює сумніви у фінансовій спроможності батька судді придбати майно, яке згідно з даними суддівського досьє та відомостями з реєстру речових прав на нерухоме майно, належить йому. За таких обставин, заявниця вважає, що сторонній спостерігач дійде до висновку, що суддя, щодо якого існують питання щодо достовірності відображення майнового стану та походження грошових коштів, не може викликати того рівня довіри, який є обов`язковою передумовою здійснення правосуддя, а тому він підлягає відводу.
Учасники судового провадження будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились. Разом із цим, суддею Коваленко В.М. до суду надано заяву про здійснення судового розгляду за його відсутності, пояснення давати не бажає.
Враховуючи неявку учасників судового провадження, а також їх необов`язкову участь у розгляді заяви про відвід, суд вважає за можливе судовий розгляд проводити за відсутності учасників провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.
Суд дослідивши доводи заяви, приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно норми КУпАП, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід. Суд, з метою додержання принципу законності судового провадження, приходить висновку про необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права кримінального процесуального права та вважає за необхідне керуватись при розгляді даної справи положеннями Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК).
За змістом статті 80 КПК особами, які беруть участь у справі за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, заява про відвід може бути заявлена під час судового провадження до початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим. 
Отже, з метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у провадженні.
Статтями 81-82 КПК визначено порядок вирішення питання про відвід та наслідки такого відводу. 
Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.
Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.
Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»). 
Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).
Під час розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Коваленко В.М., судом не встановлено існування будь-яких сумніві в об`єктивності судді та його неупередженості, що було б підставою для його відводу на підставі положень кримінального процесуального закону, які за аналогією до кодексу України про адміністративні правопорушення регламентують підстави для відводу судді. Таких доказів заявником суду не надано. Отже, відсутні підстави вважати, що побоювання заявника в недостатній неупередженості судді Коваленко В.М. та його необ`єктивності, є об`єктивно виправданими.
Таким чином, приймаючи до уваги відсутність підстав, визначених ст.ст. 75, 76 КПК України для задоволення відводу судді, суд визнає доводи Коваленко А.О. необґрунтованими та безпідставними, які не свідчать про можливу упередженість та необ`єктивність судді Коваленко В.М. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд – 

постановив:
В задоволенні заяви захисника Коваленко А.О. про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Коваленко В.М.– відмовити.
Постанова оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/27246/25
Номер провадження №3-зв/522/23/26
Головуючий суддя – Русєва А.С.