ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 947/19958/25
Провадження № 2/505/1513/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року          місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді     Дзюбинського А.О.,
за участю:
секретаря судового засідання    Гатілова І.Г.,
позивача       ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката   Стецюка С.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Подільськ в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій учасників справи
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач зазначає, що відповідач тривалий час не брав належної участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина, що, зокрема, підтверджується наявністю заборгованості зі сплати аліментів.
Зазначає, що відповідач не має постійного та офіційного джерела доходу, а також проживає разом із дружиною та двома неповнолітніми дітьми, яких усиновив.
Позивач також посилається на неналежні, на її думку, житлові умови за місцем проживання відповідача та зазначає, що вона має можливість забезпечити синові належні умови для проживання, навчання, виховання та розвитку.
Вказує, що дитина проживає разом із нею, вона належним чином виконує батьківські обов`язки та забезпечує сину належні умови проживання.
На підставі викладеного позивач просить визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі
30.05.2025 до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини.
03.06.2025 ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси справу передано за територіальною підсудністю до Подільського міськрайонного суду Одеської області.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 23.07.2025 зазначену цивільну справу передано для розгляду судді Івінському О.О. Ухвалою судді від 04.08.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
У подальшому, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано для розгляду судді Дзюбинському Андрію Олександровичу.
Ухвалою судді Дзюбинського Андрія Олександровича від 05.05.2026 цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.
У ході підготовчого провадження ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини.
Ухвалою суду від 07.10.2025 зустрічний прийнято до розгляду разом із первісним позовом.
Ухвалою суду від 07.06.2026 задоволено клопотання первісного позивача ОСОБА_2 , його позовну заяву до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду.
Цією ж ухвалою суд постановив продовжити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та витребувати від органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору.
10.08.2026 до суду надійшла заява представника Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, про розгляд справи за відсутності представника органу.
12.08.2026 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.
09.09.2026 до суду надійшла заява представника Київської районної адміністрації Одеської міської ради, відповідно до якої представник органу опіки та піклування просив розглянути справу за його відсутності.
У зазначеній заяві представник органу опіки та піклування зазначив, що з огляду на досягнення дитиною 14-річного віку відсутні передбачені законом підстави для надання висновку щодо вирішення спору про визначення місця проживання дитини, пославшись на положення ст. 160 СК України.
Інші заяви та клопотання, що мають значення для вирішення справи, учасниками справи не заявлялися.
Пояснення надані у судовому засіданні
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити.
Позивач пояснила, що дитина проживає разом із нею, вона забезпечує сина необхідними умовами для проживання, навчання та розвитку, належним чином займається його вихованням та має можливість надалі забезпечувати його належне утримання.
У судовому засіданні було заслухано думку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому на час розгляду справи виповнилося 14 років.
Дитина повідомила, що на даний час проживає разом із матір`ю. Також неповнолітній ОСОБА_3 повідомив, що до досягнення 14-річного віку нетривалий період часу проживав разом із батьком. Після досягнення ним 14-річного віку батько повідомив сину про необхідність повернутися та проживати разом із матір`ю.
Із наданих дитиною пояснень суд установив, що на час розгляду справи вона проживає разом із матір`ю та бажає продовжувати проживати разом із нею.
Встановлені обставини справи 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На час звернення позивача до суду дитині не виповнилося 14 років.
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, 23.09.2025 йому виповнилося 14 років. На час розгляду справи та ухвалення цього рішення дитина є неповнолітньою особою, яка досягла чотирнадцятирічного віку.
Зазначена обставина має істотне значення для правильного вирішення спору, оскільки законодавством встановлено різний порядок визначення місця проживання дитини залежно від її віку.
Так, постановою про відкриття виконавчого провадження № ВП55456159 здійснювалося стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини його заробітку.
Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за вказаним виконавчим провадженням, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на серпень 2020 року становила 49 790,09 грн.
Судом досліджено службову характеристику ОСОБА_1 , офіцера військової частини НОМЕР_1 , згідно з якою останній характеризується позитивно, має взірцеву поведінку.
Також судом досліджено довідку форми А5 військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2025 № 23-93/515/30-97, відповідно до якої ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Судом досліджено пояснення ОСОБА_5 , яка повідомила, що є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та безоплатно надала зазначене житло для проживання її сину ОСОБА_6 , його дружині ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_3 . При цьому вона не заперечує проти подальшого безстрокового проживання зазначених осіб у квартирі.
Право власності на квартиру підтверджується дослідженими судом документами, у тому числі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.11.2021.
Судом також досліджено свідоцтво про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Разом з тим наведені докази суд оцінює у сукупності з іншими доказами та з урахуванням віку дитини на час розгляду справи.
У судовому засіданні судом безпосередньо заслухано думку ОСОБА_3 , якому на час розгляду справи виповнилося 14 років.
Дитина повідомила, що проживає разом із матір`ю та бажає проживати разом із нею. При цьому дитина повідомила про нетривалий період проживання разом із батьком до досягнення 14-річного віку та про те, що після досягнення ним 14 років батько повідомив про необхідність повернутися до матері.
Таким чином, на час розгляду справи фактичне місце проживання дитини відповідає її висловленому бажанню.
Представник Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради у поданій до суду заяві зазначив, що у зв`язку з досягненням ОСОБА_3 14-річного віку відсутні правові підстави для надання висновку щодо визначення його місця проживання.
Отже, судом встановлено, що зміст правовідносин, які виникли між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , пов`язаний із здійсненням ними батьківських прав та обов`язків щодо їхньої неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , в частині визначення місця її проживання.
Норми права, які застосовував суд, мотиви суду
У ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою є дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ст. 7 СК України).
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Згідно з ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Частиною 3 ст. 160 СК України передбачено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Отже, після досягнення дитиною 14-річного віку законодавець змінив правовий механізм визначення її місця проживання, надавши дитині право самостійно визначати місце свого проживання у разі окремого проживання батьків.
Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї та посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також з питань сім`ї.
Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У ст. 12 Конвенції про права дитини передбачено право дитини, яка здатна сформулювати власні погляди, вільно їх висловлювати з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.
Положення ст. 161 СК України регулюють порядок вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини у разі їх окремого проживання.
Водночас після досягнення дитиною 14 років застосуванню підлягає спеціальна норма частини третьої статті 160 СК України, відповідно до якої у разі окремого проживання батьків місце проживання дитини визначається нею самою.
Таким чином, після досягнення ОСОБА_3 14-річного віку суд не має правових підстав визначати його місце проживання з одним із батьків у порядку статті 161 СК України всупереч встановленому законом порядку.
У цій справі судом встановлено, що на час розгляду справи ОСОБА_3 виповнилося 14 років.
Дитина безпосередньо у судовому засіданні повідомила, що проживає разом із матір`ю та бажає проживати разом із нею.
Водночас судом не встановлено обставин, які б свідчили про недобровільність висловленої дитиною позиції або про те, що вона не відповідає її фактичному волевиявленню. 
За встановлених обставин судом установлено, що на час розгляду справи ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю та саме таке місце проживання відповідає його волевиявленню.
Водночас суд цим рішенням не визначає місце проживання дитини, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України після досягнення нею 14 років таке місце проживання визначається самою дитиною.
Доводи позивача щодо ставлення відповідача до виконання батьківських обов`язків, наявності заборгованості зі сплати аліментів, житлових та матеріальних умов проживання відповідача суд бере до уваги при оцінці обставин справи, однак вони не змінюють встановленого законом порядку визначення місця проживання дитини, яка досягла 14 років.
Наявність заборгованості зі сплати аліментів також не є передбаченою законом підставою для визначення судом місця проживання неповнолітньої дитини всупереч положенням частини третьої статті 160 СК України.
Разом із тим досягнення дитиною 14-річного віку та набуття нею права самостійно визначати місце проживання не звільняє жодного з батьків від виконання батьківських обов`язків та не припиняє батьківських прав відповідача щодо дитини.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша, третя статті 89 ЦПК України).
Відхилення доводів представника позивача
Суд відхиляє доводи представника позивача про наявність правових підстав для ухвалення судового рішення щодо визначення місця проживання дитини з позивачем після досягнення нею 14-річного віку.
Представник позивача у судовому засіданні, не заперечуючи положень чинного законодавства, відповідно до яких дитина, яка досягла 14 років, має право самостійно визначати своє місце проживання, зазначив, що у даному випадку існують правові підстави для судового визначення місця проживання дитини. На обґрунтування цієї позиції представник позивача посилався, зокрема, на те, що право дитини на вільний вибір місця проживання на даний час порушується через потенційну можливість відповідача звернутися до суду з позовом про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини.
Однак такі доводи не ґрунтуються на положеннях сімейного законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, дитина, яка досягла 14 років, сама визначає своє місце проживання.
Отже, після досягнення дитиною 14-річного віку законодавець пов`язує визначення її місця проживання насамперед із волевиявленням самої дитини, а не з необхідністю отримання відповідного рішення суду. При цьому закон не передбачає можливості суду визначити місце проживання такої дитини з одним із батьків усупереч її волевиявленню або замість неї.
Посилання представника позивача на можливість у майбутньому звернення відповідача з вимогою про стягнення аліментів не свідчить про порушення права дитини на самостійне визначення місця проживання та не є юридичною підставою для судового визначення такого місця проживання.
Питання щодо утримання дитини та питання щодо визначення її місця проживання мають різний правовий зміст і регулюються самостійними нормами сімейного законодавства. Потенційна можливість виникнення між батьками спору щодо утримання дитини не змінює встановленого законом порядку визначення місця проживання дитини, яка досягла 14 років.
Крім того, судом установлено, що ОСОБА_3 на час розгляду справи досяг 14-річного віку та під час його опитування судом висловив свою позицію щодо місця проживання. Дитина повідомила, що проживає з матір`ю та бажає проживати разом із нею.
Доказів того, що висловлене дитиною бажання проживати з матір`ю суперечить її найкращим інтересам, судом не встановлено.
Таким чином, наведені представником позивача обставини не спростовують встановленого законом права дитини, яка досягла 14 років, самостійно визначати своє місце проживання та не створюють передбачених законом підстав для ухвалення судового рішення про визначення місця проживання дитини з одним із батьків.
Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що заявлений позивачем позов про визначення місця проживання дитини задоволенню не підлягає, оскільки на час розгляду справи дитина досягла 14-річного віку та відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України має право самостійно визначати своє місце проживання. При цьому судом установлено, що дитина висловила бажання проживати разом із матір`ю, а доказів того, що таке волевиявлення суперечить її найкращим інтересам, судом не встановлено, у зв`язку з чим правові підстави для судового визначення місця проживання дитини з позивачем відсутні.
Розподіл судових витрат
За приписами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 141, 160, 171 Сімейного кодексу України, статтями 29 Цивільного кодексу України, статтями 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 09.09.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 та адреса місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 , тел: НОМЕР_3 
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , тел: НОМЕР_5 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради. код ЄДРПОУ 26303241, місце знаходження: 65114, м. Одеса вул. Академіка Корольова, буд.9, +380487407640

Суддя
Подільського міськрайонного суду
Одеської області        Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ