ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2602/26 
27 липня 2026 року 
м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя Левчук В.В.
секретар судового засідання Ковальська А.А.
представника позивача – не з`явився
відповідача – не з`явився
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №570/2602/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 11 грудня 2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №102043012, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 10000 грн строком на 365 днів зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами та комісії за обслуговування кредиту, який був підписаний відповідачем в електронному вигляді з використання одноразового ідентифікатора.
Кредитодавець умови Договору позики виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач не виконав умов договору і має непогашену заборгованості у розмірі 25292,68 грн.
24.04.2026 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №24042026 у відповідності до умов якого позивач отримав за плату права вимоги до боржників, зокрема до відповідача в сумі боргу за кредитним договором 25292,68 грн.
На підставі наведеного просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором №102043012 в розмірі 25292,68 грн, судові витрати на судовий збір 2662,40 гр та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у позові просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач подала відзив на позов, який мотивувала тим, що не заперечує факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів у розмірі 10000 грн, але не погоджується з позовними вимогами в частині стягнення процентів, комісій, штрафних санкцій та інших додаткових платежів, оскільки вважає їх розмір необґрунтованим, неспівмірним сумі фактично отриманого кредиту та таким, що підлягає ретельній перевірці судом.
Просить позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволити частково; перевірити правильність та обґрунтованість розрахунку заборгованості, наданого позивачем; перевірити законність нарахування процентів, комісій та штрафних санкцій відповідно до умов кредитного договору та вимог законодавства України; у разі недоведеності позивачем правомірності нарахування процентів, комісій або штрафних санкцій відмовити у стягненні відповідних сум; у разі, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для стягнення неустойки, застосувати положення частини третьої статті 551 ЦК України та зменшити її розмір до справедливого та співмірного та стягнути з неї лише ті суми, які підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами.
В судове засідання відповідач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила. 
Оскільки суд вжив усіх передбачених законом заходів для сповіщення відповідача, а останній не скористався своїм правом участь у засіданні, суд визнає відповідача належним чином повідомленим та вбачає законні підстави для розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд встановив.
Так, 11.12.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №102043012, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 10000 грн строком на 365 днів з денною процентною ставкою 0,90%, орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 1373.95 відсотків річних, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 42413.40 грн., комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) за весь строк кредитування 16280.00 грн.
Кредитний договір був підписаний відповідачем в електронному вигляді з використання одноразового ідентифікатора 246953.
Кредитодавець умови Договору позики виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач не виконала умов договору і заборгованості останньої становить 25292,68 грн., з яких: 9999,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 5113,68 грн. сума заборгованості по процентам за користування кредитом; 5180,00 грн. заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 5000,00 грн. заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
При цьому суд враховує, що відповідач факт укладення договору та отримання кредитних коштів в сумі 10000 грн визнала у поданому відзиві і заперечує лише щодо розміру процентів, комісій, штрафних санкцій та інших додаткових платежів, оскільки вважає їх розмір необґрунтованим, неспівмірним сумі фактично отриманого кредиту.
Суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню і у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин і добровільності визнання обставин щодо укладення кредитного договору відповідачем та отримання кредитних коштів останньою, а також щодо її обов`язку повернути отримані кошти, про що зазначає відповідач у відзиві.
Також судом встановлено, що 24.04.2026 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №24042026 у відповідності до умов якого позивач отримав за плату права вимоги до боржників, зокрема до відповідача в сумі боргу за кредитним договором 25292,68 грн.
Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно ч.3, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно приписів ст.1055 ЦК України Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» кредитний договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 , від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.
Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
У частині 2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові №6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за №361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за №278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за №667/11010/14-ц.
Судом встановлено, що відповідач своїх зобов`язань за Договором про споживчий кредит №102043012 від 11.12.2025 не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість в загальному розмірі 25292,68 грн., з яких: 9999,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 5113,68 грн. сума заборгованості по процентам за користування кредитом; 5180,00 грн. заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 5000,00 грн. заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) і матеріали справи не містять доказів належного виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 ні на користь первісного кредитора ні на користь позивача.
Разом з тим суд враховує, що відповідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Отже, у стягненні з відповідача заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) в сумі 5000 грн слід відмовити.
При цьому суд відхиляє доводи відповідача щодо необґрунтованості розміру заявлених до стягнення процентів і комісії та їх неспівмірності сумі фактично отриманого кредиту, оскільки їх нарахування передбачено умовами договору, укладення якого відповідач визнала, а відтак взяла на себе зобов`язання їх сплачувати у визначеному договором розмірі.
Судом також перевірено розрахунок розміру процентів та комісії і не встановлено підстав для їх зменшення чи визнання необґрунтованим розміру і доказів протилежного суду не надано і судом таких доказів не здобуто.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 9999,00 грн. суми заборгованості за основним зобов`язанням; 5113,68 грн. суми заборгованості по процентам за користування кредитом; 5180,00 грн. заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, а всього – 20292,68 грн.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено 2662,40 грн. судового збору у справі, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №159893 від 19.06.2026.
Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом частково, а саме на 80,23%, з урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі 2136,04 грн.
Щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, то суд враховує, що до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до правової позиції, яка викладена у Постанові Касаційного господарського суду ВС від 21.06.2019 у справі №910/10126/18, направлення копій позову та додатків іншим учасникам справи – це процесуальний обов`язок позивача. Тому витрати на оплату поштових послуг (марки, конверти, збори «Укрпошти» чи «Нової Пошти») прямо відносяться до судових витрат та підлягають стягненню з відповідача.
На підтвердження понесення витрат пов`язаних з розглядом справи позивачем надано опис вкладення до листа з оголошеною цінністю від 23.06.2026 та фіскальний чек АТ «Укрпошта» про сплату 120 грн за надіслання поштового відправлення на ім`я відповідача від 24.06.2026.
Відтак, вказані витрати в сумі 120 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за Кредитним договором №102043012 в розмірі 20292 /двадцять тисяч двісті дев`яносто дві/ грн 68 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати на судовий збір в сумі 2136,04 грн та витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 120 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.
Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул.Лісова 2, м.Бровари, Київська область, 07400, Код ЄДРПОУ: 35625014.

Відомості про відповідача: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Дата складення повного судового рішення – 27.07.2026.

Суддя | В. В. Левчук