Справа № 569/13219/26

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
20 липня 2026 року м. Рівне
Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Гордійчук Н.О., за участю секретаря судового засідання Божко В.О.,
прокурорів Джуса А.Г., Набухотного С.В.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали, що надійшли від управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за 
ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - 
В С Т А Н О В И Л А :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №266 від 27.05.2026 року, ОСОБА_1 , будучи особою, яка припинила діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави на посаді державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», на посаді категорії «В» посад державної служби, суб?єктом на якого поширюється дія цього Закону порушила встановлені вимоги абзацу 2 частин 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», а саме несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення), чим вчинила правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
ОСОБА_1 під час розгляду справи пояснила, що їй було відомо, що необхідно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік (після звільнення). У своїх поясненнях суду зазначила, що причиною порушення строків подачі декларації була тривала хвороба сина ОСОБА_2 , 2017 року народження, на підтвердження чого надала численні висновки лікарів у період з 15.12.2023 року по 01.07.2024 року. До моменту одержання листа про несвоєчасне подання декларації, 02.09.2025 року, вона помилково вважала декларацією поданою. Зазначила, що в умовах воєнного стану та інших соціально-побутових потрясінь, психоемоційний стан людини може впливати на певні когнітивні здібності, зокрема пам`ять. Також 16.07.2026 року подала до суду письмові пояснення, у яких додатково зазначила, що несвоєчасне подання річної декларації сталося не через умисне невиконання обов`язку, а через помилкове визначення виду декларації. Так 28.06.2023 року подала декларацію при звільненні, яка охоплює період з 01.01.2023 року по 01.06.2023 року та 31.03.2024 року все ж подала декларацію, яка охоплює період з 01.06.2023 року по 31.12.2023 року, однак обрала не вірний вид декларації- "При звільненні". Була переконана, що виконала вимоги закону. На підтвердження пояснень додала копії медичних документів (оглядів в лікарів, результати аналізів, виписок з медичної карти) сина ОСОБА_3 , 2017 р.н., копію рішення про розірвання шлюбу від 18.09.2018 року, індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 форми ОК-5 задля підтвердження її теперішнього працевлаштування та копії скріншотів на підтвердження подачі нею декларацій. Відтак, просила суддю врахувати відсутність умислу, незначний характер допущеної помилки та можливі негативні наслідки притягнення до адміністративної відповідальності для її репутації й подальшого працевлаштування, відтак просила обмежитись відносно неї усним зауваженням. Просила взяти дані обставини до уваги та суворо не карати. 
Прокурор Набухотний С.В. просив суддю визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у розмірі, передбаченому санкцією цієї статті, оскільки правопорушення вчинено за відсутності поважних причин. Вказав, що незнання законів не звільняє від відповідальності, крім того ОСОБА_1 була повідомлена про обов`язок подання декларації, що підтверджується матеріалами справи.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація). Згідно з приміткою до цієї статті, суб`єктами правопорушень у ній (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію.
З диспозиції зазначеної статті випливає, що вона носить бланкетний характер і лише описує безпосередньо саме правопорушення, тоді як для повного визначення ознак складу цього правопорушення необхідно звернутися до Закону України «Про запобігання корупції».
Згідно з приміткою до статті 172-6 КУпАП, суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що суб`єкти декларування - це особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в»-«ґ» пункту 2, пункті 4 частини 1 статті 3 Закону, інші особи, які зобов1язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3, зобов?язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
З досліджених суддею матеріалів справи вбачається, що згідно з наказом Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.05.2022 року №1259/к «Про надання відпустки для догляду за дитиною без збереження заробітної плати ОСОБА_1 », надано ОСОБА_1 , державному виконавцю Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), відпустку для догляду за дитиною без збереження заробітної плати з 02 червня 2022 року по 01 червня 2023 року.
Відповідно до наказу Західного міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції від 29.12.2022 року №1007/03 «Про найменування посад», вважати ОСОБА_1 такою, що з 29 грудня 2022 року обіймає посаду державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. ОСОБА_4 присвоєно 9 ранг державного службовця в межах категорії «В» посад державної служби.
Наказом Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за № 1578/03 від 18.05.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 », звільнено ОСОБА_1 з посади державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 01 червня 2023 року, за взаємною домовленістю із суб?єктом призначення, відповідно до частини другої статті 86 Закону України «Про державну службу», з припиненням державної служби.
Отже, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб`єктом, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», та відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», як особа, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язана до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Таким чином, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати в НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік (після звільнення) - в термін не пізніше 31 березня 2024 року.
Згідно з дослідженими суддею відомостями реєстру НАЗК на веб-сайті «nazk.gov.ua», ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік (після звільнення) о 21 год 09 хв 10.09.2025 року.
Суддею встановлено, що ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення) несвоєчасно без поважних причин.
Разом з тим, суддя констатує, що відсутні підстави для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, оскільки на час розгляду справи сплинув строк, передбачений ст. 38 КУпАП.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. 
Тобто, приписами статті 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень.
Враховуючи вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» та Закону України «Про запобігання корупції», у ОСОБА_1 виник обов`язок подати декларацію за 2023 рік (після звільнення) - до 00.00 год 31.03.2024 року.
Таким чином, датою вчинення адміністративних правопорушень є наступний день за встановленою граничною датою подання Декларацій, а саме: датою вчинення правопорушень, які полягають у несвоєчасній подачі щорічної декларації за 2023 рік (після звільнення) є 00 год 01 хв 01.04.2024 року. 
З огляду на викладене, на момент розгляду справи судом минуло більше двох років з дня вчинення правопорушень, а відтак сплив строк накладення адміністративного стягнення.
Матеріали справи про адміністративні правопорушення надійшли до суду 02.06.2026 року, що підтверджується відмітками вхідної дати на супровідних листах та протоколі автоматизованого розподілу судових справ між суддями, тобто після спливу строку для накладення адміністративного стягнення.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Пункт 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.
Тлумачення ч. 1 ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Тобто, поєднання закриття справи з одночасним встановленням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.
Суддя наголошує на тому, що наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Закінчення у справі строку передбаченого ст. 38 КУпАП є процесуальною перешкодою для суду будь-яким чином продовжувати у ній провадження.
Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.
Враховуючи те, що з дня вчинення зазначеного правопорушення, яке не є триваючим, минуло більше ніж два роки, тобто на момент прийняття рішення сплинув законодавчо встановлений строк накладення адміністративного стягнення, вказане провадження підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 38, 172-6, 247, 283, 284 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И Л А :
Провадження по справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків для накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Наталія ГОРДІЙЧУК