ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 212/11663/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2026 року (суддя Прудник С.В.) в справі № 212/11663/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ) про:
визнання протиправною бездіяльності щодо не зарахування до її страхового стажу періодів роботи з 01 листопада 1978 року по 18 червня 1979 року на посаді машиністки відділу «Криворожоргтехстрой»;
зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 01 листопада 1978 року по 18 червня 1979 року на посаді машиністки відділу «Криворож-оргтехстрой» та зробити перерахунок пенсії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо не зарахування до стажу роботи періодів роботи ОСОБА_1 з 01.11.1978 року по 18.06.1979 року на посаді машиністки відділу “Криворожоргтехстрой”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 01.11.1978 року по 18.06.1979 року на посаді машиністки відділу “Криворож-оргтехстрой” та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 07.04.2025 року з урахуванням раніше проведених сум.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Зазначає, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.11.1978 по 18.06.1979 згідно трудової книжки, оскільки відсутнє посилання на відповідну статтю КЗпП, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях від 20.06.1974 № 162.
Будь-яких інших документів, які містять відомості про спірний період роботи, для підтвердження стажу позивачем не надано. 
Для зарахування спірного періоду необхідно надати належним чином оформлену довідку, видану за місцем роботи (правонаступником/архівним відділом) на підставі первинних документів, та довідку про перейменування (в разі необхідності). 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, починаючи з 23.09.2020 року.
Головне управління Пенсійного області в Дніпропетровській області відмовило у зарахуванні вказаного стажу роботи, оскільки запис в трудовій книжці НОМЕР_2 не містить посилання на відповідну статтю та пункт Закону, але в трудовій книжці вказано “01.11.1978 ОСОБА_2 на должность машиністки отдела Криворожоргтехстрой” та “ 18.06.1979 Уволена с работы по собственному желанию” та є дата та номер приказів підприємства.
Відповідно до інформаційної довідки Державного архіву Дніпропетровської області Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 19.08.2025 року №Х-2111/0/217-25, документи з кадрових питань (особового складу) тресту “Придніпроворгтехбуд” на зберігання до Державного архіву Дніпропетровської області не надходили, тому надати архівну довідку про стаж роботи у відділі “Криворожоргтехстрой” тресту “Придніпроворгтехбуд” не має можливості. Місце знаходження документів архіву невідомо.
З інформаційної довідки виконкому Криворізької міської ради архівного відділу від 19.08.2025 року №Х-165/25-02 вбачається, що документи з кадрових питань (особового складу) відділу “Криворіжоргтехбуд” тресту “Придніпроворгтехбуд” на до архівного відділу не надходили. Підстава: Список фондів ліквідованих суб`єктів підприємницької діяльності, які зберігаються в архівному відділі виконкому Криворізької міської ради.
26.08.2025 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.11.1978 року по 18.06.1979 року на посаді машиністки відділу “Криворож-оргтехстрой” та перерахувати пенсію з дати призначення з 20.10.2020 року.
Листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на звернення позивача ВЕБ-04001-Ф-С-25-174908 від 26.08.2025 року, що надійшло через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (вх. №35121/Х-0400-25 від 26.08.2025), з питання зарахування стажу повідомило ОСОБА_1 наступне. ОСОБА_1 отримує пенсію за віком з 23.09.2020, обчислену відповідно до Закону України до Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально залежно від набутого ним страхового стажу та отриманої заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески. При обчисленні пенсії для кожного пенсіонера розраховується коефіцієнт страхового стажу (залежно від кількості відпрацьованих місяців) та коефіцієнт заробітної плати, який обчислюється шляхом ділення фактичної заробітної плати застрахованої особи на величину середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за відповідний період. У розрізі кожного місяця. За матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 загальний стаж складає, 43 роки 6 місяців 1 день (коефіцієнт стажу 0,43500). Відповідно до статті закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальним органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфіковано обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Закону, а також даних, включених на підставі цих документів реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загально обов`язкового державно соціального страхування. Згідно пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 (далі - Порядок №637). Страховий стаж з 01.07.2000 зараховується згідно персоніфікованого обліку. Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є трудова книжка За результатами розгляду наданих ОСОБА_1 документів до страхового стажу зараховано період роботи з 01.11.1978 по 18.06.1979 згідно трудової книжки серія НОМЕР_2 , оскільки в запису про звільнення не зазначено статті КЗОТ зарахування означеного періоду до страхового стажу необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану згідно з первинними документами підприємства. Органи Пенсійного фонду України в своїй діяльності керуються нор законодавства. Відповідно до Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР "Про звернення громадян", у разі незгоди з наданою відповіддю, ОСОБА_1 має право на її оскарження вищого рівня або в судовому порядку.
Суд першої інстанції вважав, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, адже наявність необхідного трудового стажу підтверджується відповідними записами в трудовій книжці позивача (серія НОМЕР_3 , дата заповнення 03.11.1978 року). 
Суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність незарахування ГУ ПФУ в Дніпропетровській області спірних періодів з підстав не зазначення в записі про звільнення статті КЗпП.
Належним способом захисту порушеного права позивача суд першої інстанції вважав зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.11.1978 року по 18.06.1979 року на посаді машиністки відділу “Криворож-оргтехстрой” та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 07.04.2025 року (в межах шестимісячного строку) з урахуванням раніше проведених сум.
Суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, отримує з 23 вересня 2020 року пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідачем не зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 01 листопада 1978 року по 18 червня 1979 року на посаді машиністки відділу «Криворожоргтехстрой» треста «Придніпроворгтехбуд», оскільки записи в трудовій книжці серії НОМЕР_2 не містять посилання на відповідну статтю та пункт закону.
Трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить записи про призначення позивача 01.11.1978 року на посаду машиністки відділу «Криворожоргтехстрой» та звільнення 18 червня 1979 року за власним бажанням, а також дату та номер наказів.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Як вказано вище, трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить записи про призначення позивача 01.11.1978 року на посаду машиністки відділу «Криворожоргтехстрой» та звільнення 18 червня 1979 року за власним бажанням, а також дату та номер наказів.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, (далі – Інструкція №58) встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 58 трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.
За змістом пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
За положеннями пункту 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Пунктом 2.6 Інструкції № 58 передбачено, що якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.
Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
До 29 липня 1993 року діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена наказом Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року № 162, якою встановлені аналогічні вимоги до порядку заповнення трудових книжок.
Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Відтак, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця.
Суд зауважує, що трудова книжка містить записи про спірний період роботи, в тому числі номери та дати наказів про прийняття на роботу та звільнення, підписи осіб, відповідальних за внесення записів, печатки підприємства.
За правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 423/1881/17, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Отже, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Неточність в записах в трудовій книжці та інших документах не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу, що дає особі право на призначення пенсії, оскільки працівник не повинен відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Зважаючи на наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішень відповідачів про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності у позивача необхідного страхового стажу.
Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність не зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи та, відповідно, про протиправність рішення про відмову у призначенні пенсії.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2026 року в справі № 212/11663/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2026 року в справі № 212/11663/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 15 липня 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 15 липня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов