Справа № 355/165/26 
Провадження № 2/355/552/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року Баришівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Троценко Т.А.
за участю секретаря судових засідань Ліберацької Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, 
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Коллект Центр» звернулося до Баришівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 листопада 2017 року між Акціонерне товариство «Райффайзен банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 014/1042/82/0220717 та отримано кредит в розмірі 14 130, 43 грн. строком на 24 місяці з терміном погашення до 17 листопада 2016 року включно. Кредитор виконав своє зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти, обумовлені договором.
26 червня 2019 року між АТ «Райффайзен банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений Договір відступлення права вимоги № 114/2-9, відповідно умов якого АТ «Райффайзен банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 014/1042/82/0220717 від 17 листопада 2017 року.
В свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» 10 січня 2023 року відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за договором № 014/1042/82/0220717 від 17 листопада 2017 року.
Відповідач неналежним чином не виконував свої зобов`язання за Договором, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в загальному розмірі 27 246, 59 грн., яка складається з: заборгованості за основним зобов`язанням 9 751, 50 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 5 683, 92 грн., заборгованості за пенею/штрафами – 9 327,91 грн., заборгованості інфляційні збитки – 1 818,03 грн. та нараховані 3% річних 665,23 грн.
Оскільки відповідач не погасив наявну заборгованість в позасудовому порядку, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом з метою захисту власних майнових прав.
19.02.2026 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. В резолютивній частині пред`явленого позову міститься вимога про розгляд справи в його відсутності, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлена належним чином, жодних клопотань, відзиву чи заперечень суду не подав, а відповідно до положень ст.130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи.
На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17 листопада 2017 року між АТ «Райффайзен банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 014/1042/82/0220717, на підставі якого відповідачем отримано кредит в розмірі 14 130,43 грн. строком на 24 місяці з терміном погашення до 17 листопада 2019 року включно, з фіксованою процентною ставкою 49,9 % річних.
Кредитором належно виконано зобов`язання та надано ОСОБА_1 кредит в обумовленому розмірі. Наведене підтверджується доказами, наявними у справі та не спростовано відповідачем.
Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 27 246, 59 грн., яка складається з: заборгованості за основним зобов`язанням 9 751, 50 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 5 683, 92 грн., заборгованості за пенею/штрафами – 9 327,91 грн., заборгованості інфляційні збитки – 1 818,03 грн. та нараховані 3% річних 665,23 грн.
Згідно ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
За змістом ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за вказаним договірним зобов`язаннями.
26 червня 2019 року між АТ «Райффайзен банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений Договір відступлення права вимоги № 114/2-9, відповідно умов якого АТ «Райффайзен банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 014/1042/82/0220717 від 17 листопада 2017 року.
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений Договір про відступлення прав вимоги № 10-01//2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 014/1042/82/0220717 від 17 листопада 2017 року.
Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Кредитні договори, а також укладені послідуючі договори факторингу, кінцевим кредитором за яким є ТОВ «Коллект Центр», у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.
У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Враховуючи вище вказане суд вважає, що ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 014/1042/82/0220717 від 17 листопада 2017 року.
Згідно правових висновків, наведених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13 «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняє-ться після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
Матеріали справи не містять доказів оплати ОСОБА_1 повністю чи частково на користь первісного чи нового кредитора наявної заборгованості за вказаним кредитним договором, у зв`язку з чим суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором № 014/1042/82/0220717 від 17 листопада 2017 року у розмірі 27 246,59 грн.
При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідач не оспорював отримання кредитних коштів на підставі вказаного договору, пролонгацію дії договору та збільшення розміру кредитного ліміту, а також не надав суду доказів належного виконання кредитного зобов`язань чи доказів на спростування правильності нарахованої заборгованості та її складових.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При звернені до суду з даним позовом ТОВ «Коллект центр» сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією.
Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені витрати по сплаті судового збору.
Крім того, ТОВ «Коллект центр» заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 13 000,00 грн.
Відповідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встанов-ленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі №826/856/19 від 22 грудня 2018 року зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором».
Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги.
На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано тарифи на послуги Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс», заявку № 2191 на надання юридичної допомоги від 01 грудня 2025 року в загальному розмірі 13 000, 00 грн., витяг з акту № 17 про надання юридичної допомоги від 31 грудня 2025 року на суму 13 000, 00 грн.
У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 13 000,00 грн.
Враховуючи наведене та керуючись вимогами ст. 207, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048,1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, ст. 10 - 13, 76-82, 133, 137, 141, 223, 259-260, 263-265, 280, 353, 354 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за договором № 011/1042/82/0220717 від 17 листопада 2017 року у розмірі 27 246 (двадцять сім тисяч двісті сорок шість) гривень 59 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662 (дві тисячі шістосот шіст двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) гривень.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення.
Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення до Баришівського районного суду протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду в загальному порядку. 

Суддя Баришівського
районного суду       Т. А. Троценко