ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року | Справа №160/5536/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, 

УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 , позивач) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – Відділ, відповідач), в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Микитин Світлани Степанівни про накладення штрафу від 26.02.2026 ВП № 80148298 за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі №160/12351/25, серед іншого, зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у розмірі по 100 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за період часу з 05.07.2024 до 08.11.2024; з 22.11.2024 до 03.12.2024; з 05.12.2024 до 02.01.2025; стягнуто з ВЧ НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.11.2025 апеляційну скаргу ВЧ НОМЕР_1 задоволено частково; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі №160/12351/25 – в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у розмірі по 100 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за період часу з 05.07.2024 до 16.07.2024 року скасовано та в цій частині заявлених вимог ухвалено нову постанову про відмову в задоволенні позову; в іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі № 160/12351/25 залишено без змін; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ВЧ НОМЕР_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. Постанова набрала законної сили, у зв`язку з чим Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист від 02.01.2026. 04.02.2026 державним виконавцем Відділу відкрито виконавче провадження за №80148298 з примусового виконання судового рішення у справі №160/12351/25. 26.02.2026 державним виконавцем Відділу винесено постанову про накладення штрафу від 26.02.2026 ВП № 80148298 за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця. Позивач наголошує, що обов`язковою умовою для накладення штрафу у виконавчому провадженні є встановлення факту невиконання боржником виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин у визначений строк. 08.12.2025 помічником командира бригади з правової роботи – начальником юридичної служби подано рапорт про виконання рішення суду у даній справі. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі №160/12351/25 фінансово-економічною службою ВЧ НОМЕР_1 складено розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період часу з 05.07.2024 до 08.11.2024; з 22.11.2024 до 03.12.2024; з 05.12.2024 до 02.01.2025 на підставі рішення суду у справі № 160/12351/25. До забезпечувального фінансового органу (військової частини НОМЕР_2 ) подано заявку-розрахунок на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , в тому числі на виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 на підставі судового рішення у справі №160/12351/25. Обставинами, які ускладнюють виконання судового рішення є відсутність на час подання заяви фінансування забезпечувального фінансового органу на виконання рішення суду. Таким чином, ВЧ НОМЕР_1 вживає всіх необхідних заходів для виконання рішення суду у справі №160/12351/25. ВЧ НОМЕР_1 є бюджетною установою, що фінансується через Міністерство оборони України за рахунок коштів Державного бюджету України та здійснює видатки виключно в межах і обсягах доведених бюджетних призначень. Отже, самостійно визначати джерела фінансування, змінювати їх обсяг або здійснювати видатки понад встановлені асигнування військова частина не має правових підстав. Враховуючи викладене, ВЧ НОМЕР_1 вважає, що постанова державного виконавця Відділу про накладення штрафу від 26.02.2026 ВП № 80148298 за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця є передчасною без урахування обставини відсутності державного фінансування, що є поважною причиною невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі № 160/12351/25. Позивач зауважує, що після надходження фінансування рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі №160/12351/25 буде виконане ВЧ НОМЕР_1 шляхом виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення згідно з розрахунком в розмірі 95 048,39 гривень.
Ухвалою суду від 30.03.2026 прийнято позовну заяву та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
01.04.2026 до суду від представника Відділу надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що на виконані у Відділі перебуває ВП №80148298 з примусового виконання виконавчого листа №160/12351/25, виданого 02.01.2026 Дніпропетровським окружним адміністративним судом про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у розмірі по 100 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за період часу з 05.07.2024 до 08.11.2024; з 22.11.2024 до 03.12.2024; з 05.12.2024 до 02.01.2025. 04.02.2026 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 виконати рішення суду протягом 10 днів. Рішення суду не було виконано протягом десяти днів з моменту відкриття виконавчого провадження. Жодних повідомлень на адресу Відділу щодо виконання рішення суду від ВЧ НОМЕР_1 не надходило. 26.02.2026 державним виконавцем винесено постанову про накладання штрафу. 26.02.2026 державним виконавцем направлено вимогу до ВЧ НОМЕР_1 про надання інформації щодо виконання рішення суду протягом 10 днів. Після пред`явлення позовної заяви до суду 06.03.2026 до Відділу 24.03.2026 надійшов лист відповідь на вимогу Відділу від 26.02.2026, №1781/16030 від 23.03.2026 Військової частини НОМЕР_1 в якому боржник повідомляє, що докладає всіх зусиль для виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/12351/25, однак до наданого листа не додано ніяких документів з яких би вбачалося що рішення суду виконується та вживаються відповідні заходи щодо виконання, у даному повідомленні відсутнє посилання боржником на той факт, який зазначається у позовній заяві, а саме, що 08.12.2025 помічником командира бригади з правової роботи начальником юридичної служби подано рапорт про виконання рішення суду у даній справі та те, що фінансово-економічною службою ВЧ НОМЕР_1 складено розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 на підставі рішення суду у справі № 160/12351/25. Оскільки всі дії у виконавчому провадженні вчинено державним виконавцем Відділу у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», підстави для задоволення позову відсутні.
01.04.2026 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначає, що 26.02.2026 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу та вимогу про надання інформації щодо виконання рішення суду. Позивач наголошує, що ним вживалися дії, спрямовані на виконання рішення суду, зокрема здійснено розрахунок грошового забезпечення, подано заявку-розрахунок на фінансування. Враховуючи зазначене, на переконання позивача, постанова про накладення штрафу від 26.02.2026 ВП №80148298 за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця є передчасною, винесеною з порушенням встановленої законом процедури та без належного встановлення обов`язкових умов відповідальності, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №160/12351/25 за позовом ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі №160/12351/25 позов ОСОБА_1 задоволено: 
- визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період з 05.07.2024 до 08.11.2024; з 22.11.2024 до 03.12.2024; з 05.12.2024 до 02.01.2025 у розмірі по 100 000,00 грн пропорційно із розрахунку на місяць;
- зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у розмірі по 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 копійок) пропорційно в розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за період часу з 05.07.2024 до 08.11.2024; з 22.11.2024 до 03.12.2024; з 05.12.2024 до 02.01.2025;
- стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.11.2025 апеляційну скаргу ВЧ НОМЕР_1 задоволено частково; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі №160/12351/25 в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 05.07.2024 до 16.07.2024 у розмірі по 100 000,00 грн пропорційно із розрахунку на місяць, зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у розмірі по 100 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за період часу з 05.07.2024 до 16.07.2024 скасовано та в цій частині заявлених вимог ухвалено нову постанову про відмову в задоволенні позову; в іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі №160/12351/25 залишено без змін; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ВЧ НОМЕР_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.
Ухвалою Верховного Суду від 20.01.2022 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ВЧ НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.11.2025 у справі №160/12351/25. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 13.11.2025 у справі №160/12351/25 набрали законної сили 13.11.2025.
02.01.2026 Дніпропетровським окружним адміністративним судом позивачу видано виконавчий лист у справі №160/12351/25.
16.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до Відділу із заявою про прийняття виконавчого документу №16/12351/25 до виконання та відкриття виконавчого провадження.
04.02.2026 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №80148298 про зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у розмірі по 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 копійок) пропорційно в розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за період часу з 05.07.2024 до 08.11.2024; з 22.11.2024 до 03.12.2024; з 05.12.2024 до 02.01.2025.
Боржнику встановлений строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.
Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем винесені постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.
26.02.2026 державним виконавцем Відділу за невиконання рішення суду протягом 10 робочих днів без поважних причин, винесено постанову про накладення штрафу ВП №80148298 у розмірі 5100,00 грн; зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.
26.02.2026 державним виконавцем винесено вимогу ВЧ НОМЕР_1 про повідомлення протягом 10 днів з моменту отримання даної вимоги на адресу Відділу про виконання рішення суду.
ВЧ НОМЕР_1 листом від 23.03.2026 №1784/16030 повідомила державного виконавця, що відповідач докладає всіх зусиль для виконання судового рішення у справі №160/12351/25, зокрема, здійснюються заходи щодо організації попередньої перевірки сум коштів, необхідних для виконання судових рішень. 
Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).
Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 2 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ).
Згідно з частиною 1 статті 13 Закону №1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пунктів 1, 3 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Згідно з пунктами 1, 16 частини 3 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини 1 статті 32 Закону №1404-VІІІ за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.
За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням (частина 1 статті 33 Закону №1404-VІІІ).
Згідно з частинами 1-3 статті 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до статті 75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, пунктом 1 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (далі – Інструкція №512/5) визначено, що ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (виконавчих документів) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню. 
Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Інструкції №512/5, примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у статті 3 Закону №1404-VIII.
Пунктом 3 розділу XIV Інструкції №512/5 передбачено, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання.
У постанові про накладення на боржника штрафу виконавець зазначає норму Закону №1404-VIII, якою передбачена відповідальність боржника, зміст вчинених боржником дій, суму штрафу.
Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається боржнику.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Відділу із заявою про прийняття виконавчого документу №16/12351/25 до виконання та відкриття виконавчого провадження.
04.02.2026 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №80148298 про зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у розмірі по 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 копійок) пропорційно в розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за період часу з 05.07.2024 до 08.11.2024; з 22.11.2024 до 03.12.2024; з 05.12.2024 до 02.01.2025.
Боржнику встановлений строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.
В свою чергу, за невиконання ВЧ НОМЕР_1 судового рішення у справі №160/12351/25 протягом 10 робочих днів без поважних причин, 26.02.2026 державним виконавцем Відділу винесено постанову про накладення штрафу ВП №80148298 у розмірі 5100,00 грн; зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.
26.02.2026 державним виконавцем винесено вимогу ВЧ НОМЕР_1 про повідомлення протягом 10 днів з моменту отримання даної вимоги на адресу Відділу про виконання рішення суду.
Позивач у позовній заяві наголошує, що вжито всіх можливих дій та заходів на виконання судового рішення у справі №160/12351/25.
Суд критично оцінює доводи позивача про те, що ним було вжито всіх можливих заходів, спрямованих на виконання судового рішення.
Так, позивач посилається на відсутність належного фінансування як на обставину, що унеможливила своєчасне виконання рішення суду. Водночас, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем будь-яких активних дій, спрямованих на забезпечення виконання рішення суду або усунення причин, що, на його думку, перешкоджали такому виконанню.
Зокрема, позивачем не надано доказів звернення до Міністерства оборони України чи інших уповноважених органів із запитами, клопотаннями або листами щодо виділення додаткових бюджетних асигнувань чи фінансування для виконання судового рішення.
Також відсутні докази повідомлення державного виконавця про обставини, які, на думку позивача, унеможливлювали виконання рішення суду, зокрема шляхом направлення відповідних листів із зазначенням причин невиконання рішення та підтверджуючих документів.
Матеріали справи не містять жодних доказів листування між позивачем та органом державної виконавчої служби, яке б свідчило про вжиття позивачем заходів для належного виконання рішення суду або інформування державного виконавця про об`єктивні перешкоди для його виконання.
З долученого до позовної заяви розрахунку належних до сплати коштів ОСОБА_1 випливає, що на виконання рішення суду у справі №160/12351/25 позивачу нараховано до виплати 95 048,39 грн.
Водночас, у розрахунку потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби, за грудень 2025 навпроти прізвища ОСОБА_1 міститься сума 1938,00 грн, а не 95 048,39 грн.
За таких обставин суд дійшов висновку, що твердження позивача про вжиття всіх можливих заходів для виконання судового рішення є декларативними, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому не можуть бути покладені в основу висновку про наявність поважних причин невиконання рішення суду у встановлений законом строк.
Судом також встановлено, що після звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом до Відділу надійшов лист ВЧ НОМЕР_1 №1781/16030 від 23.03.2026, який є відповіддю на вимогу державного виконавця від 26.02.2026.
У зазначеному листі боржник повідомив, що докладає всіх можливих зусиль для виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/12351/25. Разом із цим, до листа не додано жодних документів, які б підтверджували вчинення боржником конкретних дій, спрямованих на виконання судового рішення, або свідчили про вжиття ним відповідних заходів з цією метою.
Наведене свідчить про те, що станом на дату надання відповіді державному виконавцю боржник не повідомив про вчинення конкретних дій, спрямованих на виконання рішення суду, та не надав жодних документальних підтверджень таких дій, хоча саме ці обставини у подальшому покладено позивачем в основу заявлених позовних вимог.
Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до державного виконавця із заявами до суду про відкладення проведення виконавчих дій, а також із заявами про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення у зв`язку з наявністю обставин, які, на його думку, перешкоджали своєчасному виконанню такого рішення.
Відсутність зазначених звернень свідчить про те, що позивач не скористався передбаченими законом процесуальними механізмами, спрямованими на врегулювання питання виконання судового рішення у разі наявності об`єктивних перешкод для його виконання.
Суд критично оцінює доводи позивача про те, що постанова про накладення штрафу та вимога державного виконавця були винесені в один день – 26.02.2026, що, на думку позивача, свідчить про передчасність винесення постанови про накладення штрафу.
Такі доводи суд вважає необґрунтованими, оскільки під час відкриття виконавчого провадження постановою від 04.02.2026 боржнику було встановлено десятиденний строк для добровільного виконання рішення суду. Лише після спливу зазначеного строку та невиконання боржником рішення суду без поважних причин державним виконавцем 26.02.2026 було винесено постанову про накладення штрафу.
Водночас вимога державного виконавця від 26.02.2026 є окремим виконавчим документом, спрямованим на забезпечення подальшого виконання рішення суду, якою боржника зобов`язано повідомити про стан виконання рішення та надати відповідну інформацію. Сам факт винесення постанови про накладення штрафу та вимоги в один день не свідчить про порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» та не підтверджує передчасності застосування до боржника заходу відповідальності у вигляді штрафу.
Тому, суд доходить висновку, що позивачем не доведено наявності правових підстав для визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу.
Матеріалами справи не підтверджено, що позивач вжив усіх залежних від нього заходів, спрямованих на своєчасне та повне виконання рішення суду. 
Посилання позивача на вчинення внутрішніх організаційних заходів, зокрема складання рапорту та проведення розрахунку належних до виплати сум, самі по собі не свідчать про виконання судового рішення та не можуть вважатися достатніми доказами вжиття всіх можливих заходів для його виконання, оскільки такі обставини не були повідомлені державному виконавцю у відповідь на його вимогу та жодним чином не підтверджувалися під час здійснення виконавчого провадження.
За таких обставин суд доходить висновку, що державний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень, у спосіб та в порядку, визначених Законом України «Про виконавче провадження», а оскаржувана постанова про накладення штрафу прийнята за наявності передбачених законом підстав і не підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_3 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (адреса: вул. Саксаганського, 110, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 34967593) про визнання протиправною та скасування постанови – відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар