Справа № 127/3328/20 
Провадження № 33/801/970/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вишар І. Ю.
Доповідач: Міхасішин І. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2026 року | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,
розглянувши клопотання захисника особи, яку притягнуто до адміністративної ОСОБА_1 – адвоката Гарманчук Олександри Романівнипро поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2020 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний НОМЕР_1 , за ст. 130 ч.1 КУпАП, -

встановив :

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що 24.01.2020 року о 02 год. 00 хв. в м. Вінниця по вулиці Хмельницьке шосе, 107, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності лікаря - нарколога, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. на користь державиз позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
07 вересня 2026 року захисник особи, яку притягнуто до адміністративної ОСОБА_1  – адвокат Гарманчук О.Р. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати указану постанову, а провадження у справі закрити.
В обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заявник указує, що під час розгляду справи ОСОБА_1 був відсутній, постанову не отримував. 
Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У рішенні Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року №2-рп/2015 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що у Кодексі України про адміністративні правопорушення, який має відповідну логічно вибудувану конструкцію, унормовано, зокрема, послідовність процедурних дій щодо розгляду та вирішення питань, пов`язаних із притягненням особи до адміністративної відповідальності; порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, ухваленої по суті; порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження, тобто з дня винесення постанови.
З матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова судом першої інстанції винесена та проголошена в повному обсязі 21 лютого 2020 року.
Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності, що підтверджує його підпис на протоколі про адміністративне правопорушення від 24 січня 2020 року.
Також в матеріалах справи міститься рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштового відправлення(а.с. 10) в якому міститься підпис ОСОБА_2 про вручення йому повістки на 21 лютого 2026 року.
Судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «адресат відмовився», «адресат відсутній за вказаною адресою» (постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17).
Указане свідчить про те, що суд першої інстанції виконав покладений на нього обов`язок щодо належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, час та місце судового розгляду.
Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.
Отже, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Зі справи слідує, що ОСОБА_1 був обізнаний про складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, отримував поштове повідомлення про час та місце розгляду справи, відповідно супровідного листа копія постанови направлена останньому 03 березня 2020 року.
Наведені в апеляційній скарзі причини пропуску строку на оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції вважає неповажними, оскільки оскарження постанови суду в розумні строки залежала від волевиявлення заявника. 
Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Суд апеляційної інстанції вважає, що в клопотанні про поновлення строку на оскарження постанови суду не наведено достатніх причин, які б свідчили про існування перешкод для подання апеляційної скарги ОСОБА_1 в розумний проміжок часу, а також те, що ОСОБА_3 вчиняв усі залежні від нього процесуальні дії у розумний строк для того щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження. 
Необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Устименко проти України»).
Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що в клопотанні про поновлення строку на оскарження постанови суду не наведено поважних причин його пропуску, а тому в поновленні строку на оскарження постанови суду слід відмовити.
Одночасно суд роз`яснює, що повернення апеляційної скарги не позбавляє заявника права повторно звернутися з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, навівши поважні причини пропуску строку на оскарження постанови суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

У задоволенні клопотання захисника особи, яку притягнуто до адміністративної ОСОБА_1 – адвоката Гарманчук Олександри Романівнипро поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2020 року - відмовити.
Апеляційну скаргу з доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя І.В. Міхасішин