Справа № 645/6113/25
Провадження № 2/645/331/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року          місто Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі :
головуючого судді Спесивцева О.В.,
за участю секретаря судових засідань Асєєвої К.М.
представника позивача Бенденжука Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу
за позовом Харківської міської ради 
до   ОСОБА_1 
про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Харківська міська рада, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 941408,15 грн. за використання земельної ділянки загальною площею 0,1500 га по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 6310138500:07:009:0037 за період з 01.01.2020 по 31.12.2021 та судові витрати 14121,12 грн.
В обґрунтування позову вказує, що Харківською міською радою на підставі ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів з питань використання та охорони земель територіальної громади міста Харкова, додержання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07.08.2025 № 438514120 право власності на нежитлові будівлі: літ. «А-1», літ. «Б-1» по АДРЕСА_1 зареєстроване з 11.04.2013 за ОСОБА_1 на підставі іпотечного договору від 06.03.2013 № 283; свідоцтва від 08.04.2013 № 436 виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округа Сергієнко Н.В. Вищевказана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 6310138500:07:009:0037, право користування якою у спірний період відповідачкою оформлено не було. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.08.2025 № НВ-0001594222025 площа земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:07:009:0037, складає 0,1500 га, сформована земельна ділянка - 21.07.2017. Вищевказана земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови. Вид цільового призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Оскільки, відповідачі не є власниками та постійними землекористувачами земельної ділянки, а тому не є суб`єктами плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для них як землекористувачів є орендна плата. Отже, ОСОБА_1 з дати формування земельної ділянки - 21.07.2017 та по теперішній час використовує вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером 6310138500:07:009:0037 площею 0,1500 га, по АДРЕСА_1 без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Згідно із листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 06.08.2025 № 16842/5/20-40-24-05-06 ОСОБА_1 зареєстрована платником земельного податку з фізичних осіб за використання земельної ділянки площею 0,1500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 6310138500:07:009:0037. Згідно інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 у 2021 році сплачено земельного податку 319 319,82 грн. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 у період з 01.01.2020 по 31.12.2021 не сплачувала у встановленому законодавчими актами розмірі плату за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , внаслідок чого зберігла за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати. Отже, розмір орендної плати, яку повинна була сплачувати ОСОБА_1 за використання земельної ділянки комунальної власності загальною площею 0,1500 га з кадастровим номером 6310138500:07:009:0037 по АДРЕСА_1 складає: у 2020 році - 54 814,26 грн в місяць, за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 (крім березня 2020 року) становить 602 956,86 грн; у 2021 році - 54 814,26 грн в місяць, за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 становить 657 771,11 грн. Оскільки, відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 06.08.2025 № 16842/5/20-40-24-05-06 ОСОБА_1 за 2021 рік сплачено 319 319,82 грн, то сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки у період з 01.01.2020 по 31.12.2021 становить 941 408,15 грн. Оскільки відповідачем вказану суму в добровільному порядку сплачено не було, позивач звернуся до суду із позовом про їх стягнення у примусовому порядку.
Ухвалою суду від 16.09.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено питання проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву не позов.
До суду від представника відповідача – адвоката Петренко Оксани Василівни надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та здійснити розподіл судових витрат. В обґрунтування відзиву вказує, що відповідно до акту №1061/20 обстеження земельної ділянки від 22.07.2020 р., який складений головним спеціалістом відділу обстеження земельних ділянок Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Ємельяновим О.О. встановлено, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 розташовані капітальні та металеві споруди (інформація про готовність об`єктів до експлуатації або наявність зареєстрованого права власності та права користування на які у відділі відсутні), що може свідчити про наявність сторонніх користувачів. Також 19.08.2020 р. Департамент земельних відносин надав лист, у якому повідомляють про наявність сторонніх користувачів земельної ділянки АДРЕСА_1 . Однак, позивач, маючи обов`язок залучити до участі у справі всіх заінтересованих осіб, інших осіб не залучив, що є самостійною підставою для відмови у позові. Також вказує, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, і використовує вказані нежитлові приміщення для здійснення підприємницької діяльності, а тому позов повинен був пред`явлений в порядку господарського судочинства. Також наголошує, що оскільки технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:07:009:0037 не розроблялась, то відповідно розрахунок заявленої позивачем до стягнення суми є необґрунтованим. Крім того, вважає помилковим посилання позивача на Положення №41/08 в редакції до 31.12.2021 р., при визначенні розміру ставки річної орендної плати та застосування коефіцієнтів, оскільки правовідносини, на які посилається позивач, були в 2020-2021 р., тобто раніше. Також вказує, що Харківська міська рада не надала жодних доказів того, що є власником вказаної вище земельної ділянки, оскільки земельна ділянка на балансі ХМР не перебуває, акт приймання земельної ділянки до земель запасу міста не складався, Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про власника земельної ділянки не надано. Відтак, позивач не надав доказів порушення його прав та законних інтересів.
Ухвалою суду від 12.11.2025 року продовжено строк проведення підготовчого судового засідання на тридцять днів.
07.01.2026 року до суду від представника відповідача – адвоката Петренко О.В. надійшла заява, в якій просила приєднати до матеріалів справи Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна по земельній ділянці з кадастровим номером 6310138500:07:009:0037.
Також, 07.01.2026 року до суду від представника відповідача – адвоката Петренко О.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 03.10.2012 р. (Основними видами діяльності є 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту), а земельна ділянка знаходиться під нежитловою будівлею, що зумовлює використання такої нежитлової будівлі саме у підприємницькій діяльності.
Ухвалою суду від 23.03.2026 року відмовлено в задоволені клопотання представника відповідача – адвоката Петренко О.В. про закриття провадження у справі. Закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті.
Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням представників сторін.
У судовому засіданні 14.07.2026 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Відповідач та її представник у судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялися, від представника відповідача – адвоката Петренко О.В. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не прибули у судове засідання, проте були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У статті 13 Конституції України зазначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20) виклала правовий висновок про те, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомо ще за часів Давнього Риму (superficies solo cedit - будівництво приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він передбачений як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані.
Власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто, крім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, інакше вона зайнята об`єктом нерухомого майна.
Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 ЗК України).
У частині першій статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому орендна плата справляється у грошовій формі.
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а також застосування передбачених законом способів захисту прав.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію розміру неотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).
У спорах про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою до моменту оформлення особою права користування такою земельною ділянкою власник має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів у порядку статті 1212 ЦК України. Тобто в такому разі суд керується тим, що фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе грошові кошти, які мав заплатити за користування нею, отже, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 20 вересня 2018 у справі №925/230/17.
Згідно з частиною другою статті 20 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про оцінку земель" витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Отже, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, який підтверджує дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07.08.2025 № 438514120 право власності на нежитлові будівлі: літ. «А-1», літ. «Б-1» по АДРЕСА_1 зареєстроване з 11.04.2013 за ОСОБА_1 на підставі іпотечного договору від 06.03.2013 № 283; свідоцтва від 08.04.2013 № 436 виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округа Сергієнко Н.В. 
Вищевказана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 6310138500:07:009:0037, право користування якою у спірний період відповідачкою оформлено не було. 
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.08.2025 №НВ-0001594222025 площа земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:07:009:0037, складає 0,1500 га, сформована земельна ділянка - 21.07.2017. Вищевказана земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови. Вид цільового призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. 
Отже, ОСОБА_1 використовує вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером 6310138500:07:009:0037 площею 0,1500 га, по АДРЕСА_1 без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. 
Звертаючись до суду, позивач вказував, що розмір орендної плати, яку повинна була сплачувати ОСОБА_1 за використання земельної ділянки комунальної власності загальною площею 0,1500 га з кадастровим номером 6310138500:07:009:0037 по АДРЕСА_1 складає: у 2020 році - 54 814,26 грн в місяць, за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 (крім березня 2020 року) становить 602 956,86 грн; у 2021 році - 54 814,26 грн в місяць, за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 становить 657 771,11 грн.
В зв`язку з чим, оскільки ОСОБА_1 у період з 01.01.2020 по 31.12.2021 не сплачувала у встановленому законодавчими актами розмірі плату за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , внаслідок чого зберігла за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати. 
При цьому, згідно листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 06.08.2025 № 16842/5/20-40-24-05-06 ОСОБА_1 за 2021 рік сплачено 319 319,82 грн, а тому сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки у період з 01.01.2020 по 31.12.2021 становить 941 408,15 грн. 
Враховуючи, що відповідачем вказану суму в добровільному порядку сплачено не було, позивач звернуся до суду із позовом про їх стягнення у примусовому порядку.
Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наступне.
Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.
За змістом вказаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.
Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювана; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).
За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондиційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювана шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондиційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Висновками Верховного Суду, визначених у постанові Великої Палати Верхового Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, яка прийнята за результатами розгляду подібних правовідносин (п.65) зазначено, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).
Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).
Земельна ділянка формується як об`єкт цивільних прав з метою вчинення щодо неї подальших юридично-значущих дій та проведення державної реєстрації прав на неї. При наданні земельних ділянок комунальної власності у користування необхідно дотримуватися положень, встановлених ст.123 ЗК України, яка регулює процедуру відведення земельних ділянок у користування.
Площа земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:07:009:0037 по АДРЕСА_1 складає 0,1500 га, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та додатком до витягу. 
При цьому слід зазначити, що факт реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі (присвоєння їй кадастрового номеру) має значення лише для вчинення щодо такої земельної ділянки подальших юридично- значимих дій, коли спірні правовідносини підпадають під дію кондикційних, тобто позадоговірних, безделіктних, для застосування яких позивач в особі уповноважених виконавчих органів здійснив заходи самоврядного контролю.
Суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що позивач не надав жодних доказів того, що Харківська міська рада є власником вказаної вище земельної ділянки, виходячи з наступного.
Із уведенням у дію 01 січня 2002 року нового ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності, про що зазначено у частині 2статті 83 ЗК України.
Отже, принцип розмежування земель державної і комунальної власності відображено у положеннях ЗК України, який, зокрема, полягає у визнанні пріоритету належності земель у межах населеного пункту відповідній територіальній громаді.
Тобто всі землі у межах населеного пункту вважаються такими, що із 01 січня 2002 року перебувають у комунальній власності, крім земель, належність яких державі або приватним власникам зафіксована у ЗК України.
Законом України від 05 лютого 2004 року №1457-IV "Про розмежування земель державної та комунальної власності" (втратив чинність 01.01.2013, підстава -Закон N 5245-VI) було визначено правові засади розмежування земель державної та комунальної власності і повноваження органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо регулювання земельних відносин з метою створення умов для реалізації ними конституційних прав власності на землю, забезпечення національного суверенітету, розвитку матріально-фінансової бази місцевого самоврядування.
У статті 5 цього Закону було наголошено, що суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Водночас при розмежуванні земель державної та комунальної власності до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст передаються: усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності та земель, віднесених до державної власності; земельні ділянки за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти комунальної власності; землі запасу, які раніше були передані територіальним громадам сіл, селищ, міст відповідно до законодавства України; земельні ділянки, на яких розміщені об`єкти нерухомого майна, що є спільною власністю територіальної громади та держави (стаття 7 Закону України "Про розмежування земель державної та комунальної власності").
Із 01.01.2013 набув чинності Закон N 5245-VI, за змістом пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" якого з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:
а) земельні ділянки:
на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;
які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;
б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.
Згідно з пунктом 5 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 5245-VI державна реєстрація права держави чи територіальної громади на земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється на підставі заяви органів, які згідно зі статтею 122 ЗК України передають земельні ділянки у власність або у користування, до якої додається витяг з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку.
Як передбачено у п. 6 розділу IІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N5245-VI, "у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються:
у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами;
за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками".
За змістом пункту 9 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 5245-VI державна реєстрація речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності, зазначених у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється в порядку, встановленому законом.
Отже, беручи до уваги наведені положення Конституції України, ЗК України і пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 5245-VI, Харківська міська рада є власником спірної земельної ділянки, оскільки ця ділянка розташована в межах населеного пункту - м. Харкова, а відсутність державної реєстрації речового права не впливає на обставини виникнення права комунальної власності на неї.
Правом власності на спірну земельну ділянку, розташовану в межах відповідного населеного пункту, Міськрада наділена в силу закону, зокрема з уведенням 01.01.2002 у дію нового ЗК України.
Державна реєстрація є не підставою набуття права власності, а лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності із фактом його державної реєстрації не можна. Досліджуючи обставини наявності в особи права власності, насамперед необхідно з`ясувати підстави, з яких особа набула такого права, оскільки факт реєстрації права власності є лише елементом юридичного складу, що зумовлює визнання права власності, а не підставою набуття цього права. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення права власності, оскільки такої підстави закон не передбачає.
При цьому нездійснення державної реєстрації речового права на сформовану земельну ділянку за органом місцевого самоврядування у відповідності до положень статті 79-1ЗК України не впливає ні на її розмір, ні на обов`язок власника нежитлових приміщень сплачувати за користування цією земельною ділянкою.
Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 05 серпня 2022 року у справі №922/2060/20.
Розрахунок безпідставно збережених коштів, зроблений позивачем, стосується лише обґрунтування способу захисту порушеного права у межах ст. ст. 1212-1214 ЦК України.
Розмір безпідставно збережених коштів розраховано Харківською міською радою як розмір плати за земельні ділянки комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.
Вищевказаний розрахунок виконано на підставі Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 41/08 від 27.02.2008, зі змінами (далі - Положення № 41/08).
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 0,1500 га з кадастровим номером 6310138500:07:009:0037 по АДРЕСА_1 у 2020-2021 роках становила 8 222 956,86 грн.
Щодо застосування ставки річної орендної тати у розмірі 8%, то відповідно до п. 2.5 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021), розмір базової ставки орендної плати встановлено на рівні 8% від нормативної грошової оцінки.
Щодо застосування коефіцієнту розміру земельної ділянки, то додатком до Положення №41/08 (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що у випадку перевищення 50 кв.м площі земельної ділянки, застосовується коефіцієнт зі значенням 1.
Щодо застосування коефіцієнту складних інженерно-геологічних умов із значенням 1, то пунктом 2.4 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що застосування коефіцієнтів складних інженерно-геологічних умов (К1) та обмеженого використання (К2) здійснюється за ініціативою орендаря на підставі наданих ним документів, які свідчать про наявність обставин, що дають право на використання вказаних коефіцієнтів (експертні висновки територіальної організації в галузі інженерних вишукувань для будівництва, спеціалізованих установ та організацій, довідки державних та інших уповноважених органів, висновки (довідки) .підприємств, установ та організацій, які експлуатують об`єкти, навколо (уздовж) яких встановлені охоронні зони, тощо).
Враховуючи факт того, що відповідачем не надано жодних документів на підтвердження особливих умов використовуваної земельної ділянки, у розрахунках застосоване базове значення 1
При цьому, оскільки правовідносини стосуються періоду до 31.12.2021 року, позивачем обґрунтовано застосовано Положення №41/08 в редакції до 31.12.2021 р., тобто в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, а відтак посилання представника відповідача в цій частині суд відхиляє.
Отже, розмір орендної плати, яку повинна була сплачувати ОСОБА_1 за використання земельної ділянки комунальної власності загальною площею 0,1500 га з кадастровим номером 6310138500:07:009:0037 по АДРЕСА_1 складає:
у 2020 році - 54 814,26 грн в місяць, за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 (крім березня 2020 року) становить 602 956,86 грн;
у 2021 році - 54 814,26 грн в місяць, за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 становить 657771,11 грн.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Відповідно до ч. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.
За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.
За відсутності іншої норми права, яка б урегульовувала подібні правовідносини, обґрунтованим та правомірним є застосування п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України за аналогією у спірних правовідносинах. Отже, розрахувати суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою для кожної з кількох осіб пропорційно їх часткам у праві власності на нерухомість, яка знаходиться на такій земельній ділянці, можливо.
Аналогічні за змістом висновки щодо можливості застосування зазначеного алгоритму розрахунку позовних вимог надав і Касаційний цивільний суд у постанові від 29.01.2020 у справі № 638/13423/18. Відповідна позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 16,06.2021 у справі № 922/1646/20, від 16.08.2022 у справі № 922/2095/21, від 04.10.2022 у справі № 922/2828/20.
Враховуючи, що у період з у період з 01.01.2020 року по 31.12.2021 року відповідач використовувала земельну ділянку загальною площею 0,1500 га з кадастровим номером 6310138500:07:009:0037 по АДРЕСА_1 , яка перебуває у комунальній власності, без належних правових підстав, а саме укладеного між ними та власником - Харківською міською радою договору оренди, суд приходить до висновків, що сума орендної плати, яку повиненна була сплатити відповідач складає 1260727,97 грн., у т.ч. 2020 рік- 602 956,86 грн; 2021 рік - 657 771,11 грн.
Оскільки, відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 06.08.2025 № 16842/5/20-40-24-05-06 ОСОБА_1 за 2021 рік сплачено 319 319,82 грн, то сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки у період з 01.01.2020 по 31.12.2021 становить 941 408,15 грн.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оскільки відповідач жодних належних та допустимих доказів наявності сторонніх користувачів земельної ділянки АДРЕСА_1 не надав, а з матеріалів справи вбачається, що єдиним власником нежитлових будівель за вказаною адресою є саме відповідачка, суд відхиляє доводи її представника викладені у відзиві щодо незалучення позивачем до участі у справі інших учасників.
Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 14 121 грн 12 коп.
Керуючись ст.ст. 141, 206, 247, 258-259, 268, 280-282 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 )  на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, код ЄДРПОУ: 04059243, платіжні реквізити: отримувач - ГУК Харків обл/МТГ Харків, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37874947, рахунок (IBAN) - UА698999980314090611000020649, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 24062200)  безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 941 408 (дев`ятсот сорок одна тисяча чотириста вісім) грн 15 коп. за використання земельної ділянки загальною площею 0,1500 га. по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 6310138500:07:009:0037 за період з 01 січня 2020 р. по 31 грудня 2021 р.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, код ЄДРПОУ 04059243, платіжні реквізити: р/р UА518201720344240012000032986, Банк: ДКСУ м. Київ, МФО 820172 Отримувач - Харківська міська рада, код отримувача (ЄДРПОУ) — 04059243, рахунок (IBAN) — UA518201720344240012000032986, банк - Державна казначейська служба України м. Київ, МФО - 820172) витрати зі сплати судового збору у сумі 14 121 (чотирнадцять тисяч сто двадцять одна) грн 12 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
позивач - Харківська міська рада, код ЄДРПОУ 04059243, адреса: м. Харків, майдан Конституції, 7.
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 , 

Повний текст рішення складено 23.07.2026 року.

Головуючий суддя О.В. Спесивцев