печерський районний суд міста києва

Справа № 757/38347/25-ц 
пр. 2-4899/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2026 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді Григоренко І.В.,
при секретарі: Зінченко І.І.,
за участю:
представника позивача: не з`явився,
відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - позивач, АТ «Ідея Банк») звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № С-001-186538-23-980 від 19.06.2023 року у розмірі 107 829,79 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивача зазначає, що 19.06.2023 року між Публічним акціонерним товариство «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк», Банк) та ОСОБА_1 було укладено Угоду № С-001-186538-23-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (далі - Договір), відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 5 000,00 грн., розмір процентної ставки 70,8 % річних. АТ «Ідея Банк» зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, відкрив Відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 та надало можливість розпоряджатися кредитними кошти на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим, станом на 17.06.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 107 829,79 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 75 000 грн., по процентам в розмірі 32 829,79 грн., чим порушуються права та інтереси АТ «Ідея Банк». Відповідач своїм підписом на договорі підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, у порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2025 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.
На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом було зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача та отримано відповідь № 1674942 від 18.08.2025 року.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2025 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 13.11.2025 року.
13.11.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Відповідача надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 13.11.2025 року о 11:00 год. без фіксації технічними засобами, а також клопотання про зупинення судового провадження у зв?язку із перебуванням Відповідача на військовій службі. 
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2025 року, згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 10.02.2026 року.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2025 року у задоволенні клопотання Відповідача - ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість відмовлено.
В судове засідання 10.02.2026 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Як визначено у ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Отже, оскільки судова повістка та ухвала були направлені відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу місця реєстрації останньої, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», а відповідач про зміну адреси суд не повідомляла, то суд вважає, що судова повістка та ухвала відповідачу вручені.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Суд встановив, що 19.06.2023 року АТ «Ідея Банк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Клієнт) було укладено Угоду № С-001-186538-23-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки (далі - Договір) та приєднання Клієнта до публічної пропозиції укладення договору (оферти), яка діє згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування (далі - ДКБО), відповідно до умов якого, Банк відкриває Клієнту в рамках банківського продукту O Card ID + з оформленням до Рахунку електронного платіжного засобу у вигляді банківської платіжної картки із підключенням до сервісу «SMS-Банкінг», а Банк відкриває Клієнту в рамках банківського продукту O Card ID + банківський поточний рахунок IBAN НОМЕР_2 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися з використанням БПК, оформляє до Рахунку та надає у користування БПК. (п. 2. Договору) (а.с. 25-27).
Відповідно до п. 3 Договору, Банк надає Клієнту кредит на споживчі цілі у вигляді відновлюваної Кредитної лінії до Рахунку та здійснює платежі Клієнта з Рахунку за рахунок Кредиту на суму, що перевищує залишок власних коштів Клієнта на Рахунку, на умовах повернення, строковості та платності, а саме: 
Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн. (п.п. 3.1 Договору).
Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 5 000,00 грн. (п.п. 3.2 Договору).
Згідно п.п. 3.3 Договору, процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24,00 % річних.
Відповідно до п.п. 4.1 Договору, Клієнт акцептує Публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО, яка розміщена на сайті Банку www.ideabank.ua. 
Пунктом 4.3 Договору Клієнт підтверджує, що перед укладанням Угоди отримав всі необхідні пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, та погодився з інформацією, передбаченою чинним законодавством України, для прийняття обгрунтованого рішення про укладання Угоди. 
Відповідач підтвердив, що ознайомлений та приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № С-001-186538-23-980 від 19.06.2023 року, з якими він попередньо уважно ознайомився. 
Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Як визначено у ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як визначено у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У частині 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Як визначено у ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як визначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за договором: відкрив відповідачу картковий рахунок та надав клієнту кредитні кошти у встановленому договором ліміті.
Проте, ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 17.06.2025 року становить 107 829,79 грн., що складається з: 75,000 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 32 829,79 грн. - заборгованості за процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по карті відповідача (а. с. 34-35).
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як визначено у ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніх, належних та допустимих доказів, в розумінні ст. 77, 78, 80 ЦПК України, на підтвердження виконання зобов`язань за договором відповідач не надав.
За таких обставин, позовні вимоги АТ «Ідея Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № С-001-186538-23-980 від 19.06.2023 року у розмірі 107 829,79 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову до Печерського районного суду м. Києва сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 8461558 від 24.06.2025 року. Інших доказів на підтвердження понесення судових витрат сторонами не надано.
Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 028,00 грн. у відшкодування судових витрат.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 626, 627, 629, 634, 1049, 1054, 1055 Цивільного кодексу України; ст. 12, 13, 77, 78, 81, 133-142, 263-265, 267, 273, 274-279, 280-283, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором № С-001-186538-23-980 від 19.06.2023 року у розмірі 107 829 (сто сім тисяч вісімсот двадцять дев?ять) грн. 79 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Позивач: Акціонерне товариство «Ідея Банк», адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ЄДРПОУ 19390819.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.
Повний текст судового рішення складений та підписаний 10.02.2026 року.

Суддя І.В. Григоренко