Справа № 450/2116/26 
Провадження № 2-а/450/31/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
12 серпня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :
головуючого - судді  Мельничук І. І.
при секретарі    Дикій О. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Макар Андріяна Андріївна до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -
в с т а н о в и в :
представник позивача звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення винесену поліцейським 3 бат. 1 роти, 2 взводу Управління патрульної поліції у Львівській області капралом поліції Савіцьким Олексієм Олександровичем від 17.04.2026 року серії ЕГА № 2013719 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 135 Кодексу України про адміністративні правопорушення; справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення; судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування адміністративного позову покликається на те, що оскаржуваною постановою серії ЕГА № 2013719 від 17.04.2026 року її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 135 КУпАП та накладено штраф у розмірі 500 грн за нібито безквитковий проїзд у міському автобусі № 18. Позивачка вважає постанову протиправною, оскільки є особою пенсійного віку та має право на безоплатний проїзд, що підтверджується відповідним пенсійним посвідченням і персоналізованою транспортною карткою «ЛеоКарт». Вказує, що можливість реалізації пільги була унеможливлена внаслідок блокування її транспортної картки з причин, які від неї не залежали, а тому вона не мала технічної можливості здійснити її валідацію. На думку позивачки, таке блокування не може позбавляти її гарантованого законом права на безоплатний проїзд та створювати підстави для притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначає, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вона не була зобов`язана оплачувати проїзд, не мала умислу на безквитковий проїзд та не могла усунути обставини, які перешкоджали валідації транспортної картки. Крім того, позивачка стверджує, що під час розгляду справи поліцейським не було всебічно та повно з`ясовано обставини події, зокрема її пільговий статус, причини блокування картки та відсутність вини, чим, на її думку, порушено вимоги ст. 280 КУпАП. З огляду на наведене просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову як таку, що винесена за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.05.2026 року відкрите спрощене позовне провадження у справі.
15.05.2026 року на адресу суду в порядку ст. 162 КАС України від представника відповідача Хрущ Т. І. надійшов відзив на адміністративний позов, який мотивує тим, що позивач, хоча і має право на безоплатний проїзд як пенсіонер за віком, однак реалізація такого права на території Львівської міської територіальної громади здійснюється за умови наявності персоналізованої транспортної картки «ЛеоКарт» із чинним пільговим абонементом та її обов`язкової валідації під час проїзду. Оскільки транспортна картка без успішної валідації не підтверджує право на проїзд, а позивач 17.04.2026 року здійснила проїзд без завалідаваного проїзного документа, у її діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 135 КУпАП. Представник відповідача зазначає, що несправність або відмова у валідації не звільняє пасажира від обов`язку використати інший доступний спосіб оплати проїзду. При цьому оскаржувана постанова винесена уповноваженим працівником поліції в межах наданих йому законом повноважень, із дотриманням вимог КУпАП та Інструкції № 1376, а під час розгляду справи поліцейським було роз`яснено позивачу її процесуальні права та з`ясовано обставини вчинення адміністративного правопорушення. Відповідач вважає, що позивачем не надано доказів протиправності дій поліцейського, порушення ним порядку розгляду справи чи винесення постанови поза межами наданих повноважень, а відтак підстави для визнання постанови серії ЕГА № 2013719 від 17.04.2026 року протиправною та її скасування відсутні. 
19.05.2026 року представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, відповідно до мотивів якої, остання заперечує проти доводів відповідача щодо правомірності оскаржуваної постанови та зазначає, що під час розгляду справи поліцейським не було всебічно, повно та об`єктивно з`ясовано обставини події. Зокрема, вказує, що наданий відповідачем відеозапис із нагрудних камер не містить фіксації обставин виявлення безквиткового проїзду, опитування контролера та інших істотних обставин, а відеозапис розпочинається вже після виникнення спірної ситуації. Також представник позивача зазначає, що після заперечення позивачем факту вчинення адміністративного правопорушення поліцейський, на її думку, мав забезпечити належне процесуальне оформлення матеріалів, однак протокол про адміністративне правопорушення складено не було. Крім того, звертає увагу на висловлювання поліцейського, зафіксовані на відеозаписі, та вважає, що при винесенні постанови не було належним чином враховано вік позивача, обставини вчинення правопорушення, наявність пом`якшуючих обставин та можливість застосування положень ст. 22 КУпАП. Окремо представник позивача спростовує твердження відповідача про відсутність доказів блокування транспортної картки «ЛеоКарт» та зазначає, що відповідно до отриманої 13.05.2026 року відповіді ЛКП «Львівавтодор» транспортна картка № 30000558280, видана на ім`я ОСОБА_1 , є пільговою з профілем «Пенсіонер за віком» та була заблокована 23.03.2026 року на виконання рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 198 від 10.03.2026 року, що, на думку позивача, підтверджує об`єктивну неможливість валідації картки під час поїздки. У зв`язку з цим представник позивача вважає, що відповідачем не спростовано доводів позову та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження наявності в діях позивача всіх елементів складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 135 КУпАП, а тому просить задовольнити позовні вимоги.
Позивач та його представник у судове засіданні не з`явились, однак остання подала на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, просили позов задоволити.
Уповноважений представник відповідача у судове засідання не з`явилась, однак у поданому відзиві зазначила про розгляд справи без її участі, у позові просила відмовити повністю. 
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини.
Постановою від 17.04.2026 року, складеною о 14 год. 47 хв., про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.135 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500,00 грн.
Відповідно до змісту указаної постанови ОСОБА_1 17.04.2026 року о 14:15 год. у міському автобусі номер 18, сполученням по м. Львів, від вул. Суботівська до вул. Тракт Глинянський, здійснила безквитковий проїзд від зупинки Південний до зупинки Кільце, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 135 КУпАП.
Частиною 2 статті 55 Конституції України гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно із частинами 1, 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За визначенням, що міститься у пункті 7 частини 1 статті 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Разом із цим, суд звертає увагу на те, що позовні вимоги у справі заявлені не до Департаменту патрульної поліції, а до Управління патрульної поліції у Львівській області.
При цьому, суд орієнтував сторону позивача на приписах ч. 3ст. 48 КАС України у резолютивній частині ухвали про відкриття провадження у справі, сприяючи у такий спосіб реалізації відповідних процесуальних прав позивача.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною 3 статті 288 КУпАП встановлено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Отже, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 2 статті 135 КУпАП, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції діє не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. Відтак, Управління не може виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема, положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати такі справи про адміністративне правопорушення.
Тому, органом Національної поліції у справі, що розглядається, є Департамент патрульної поліції, від імені якого діє Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції.
Статтями 25,26,42 КАС України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.
Однак, Департамент патрульної поліції, як суб`єкт владних повноважень, до участі у розгляді цієї адміністративної справи як співвідповідач судом першої інстанції залучений не був, заміну неналежного відповідача судом першої інстанції проведено також не було.
Відтак, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача, тоді як належним відповідачем у даній справі є Департамент патрульної поліції, тобто відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого винесена оскаржувана постанова.
За правилами ч.3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (ч.7 ст. 48 КАС України).
Підсумовуючи наведене, на переконання суду позов до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, яке є неналежним відповідачем у цьому спорі, задоволенню не підлягає.
Аналогічних висновків неодноразово доходив Восьмий апеляційний адміністративний суд, зокрема у постановах: від 10.09.2024 у справі № 453/892/24, від 03.12.2024 у справі №343/1702/24, від 11.12.2024 у справі №297/3516/24, від 09.01.2025 у справі №297/2829/24, від 14.01.2025 у справі №607/22319/24, від 22.07.2025 у справі №607/5985/25, від 29.07.2025 у справі №465/5499/24, від 21.08.2025 у справі №338/865/24, від 09.09.2025 у справі №347/2855/24.
Окрім цього, за апеляційними скаргами Департаменту патрульної поліції також неодноразово скасовувались рішення судів перших інстанцій, з мотивів пред`явлення вимог до неналежних відповідачів відповідних Управлінь патрульної поліції в областях, наприклад постановами Другого апеляційного адміністративного суду скасовано рішення суду першої інстанції у справі за позовом до неналежного відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, постанови від: 30.09.2024 у справі № 645/2825/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/122005309), 28.10.2024 у справі №953/5344/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/122659936), 13.11.2024 у справі №638/3217/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123102374), 28.11.2024 у справі №644/7061/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123375106), 04.12.2024 у справі №644/2616/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123521735), 08.01.2025 у справі №530/1510/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/124285880),
15.01.2025 у справі №953/9020/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/124436589), скасовано рішення суду першої інстанції у справі за позовом до неналежного відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції;
15.01.2025 у справі № 643/6886/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/124436730) скасовано рішення суду першої інстанції у справі за позовом до неналежного відповідача - Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, надалі такі ж рішення прийнято у справах: 06.11.2024 у справі №554/11951/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/122845336), 13.11.2024 у справі №554/7664/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123102359), 26.11.2024 у справі №552/4860/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123312237), 28.11.2024 у справі №646/3459/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123375188), 10.12.2024 у справі №635/9583/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123655315), скасовано рішення суду першої інстанції у справі за позовом до неналежного відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції; 24.12.2024 у справі №528/761/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/124025484), скасовано рішення суду першої інстанції у справі за позовом до неналежного відповідача - Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції.
Схожі рішення приймаються Шостим апеляційним адміністративним судом, зокрема у постановах від 19.03.2025 у справі № 742/6480/24, від 06.05.2025 у справі №752/29329/21, від 27.05.2025 у справі №734/4311/24, тощо.
При цьому, враховуючи, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача, суд не надає оцінку аргументам щодо правомірності/протиправності оскаржуваної у цій справі постанови про накладення адміністративного стягнення.
Також суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.
Аналогічний за змістом правовий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №336/2138/17 (2-а/336/223/2017), від 26.06.2019 у справі №303/3794/17, від 09.08.2019 у справі №821/2089/17, від 09.10.2019 у справі №456/2935/15-а, від 30.09.2019 року у справі №819/940/18 та від 31.10.2019 у справі №826/17241/16.
Керуючись ст. ст. 6, 8,9,20,44,47,77,90,139, 143, 192,210-211,229, 241-246,250,268,286 КАС України, -
у х в а л и в:
в задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Макар Андріяна Андріївна до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя І. І. Мельничук