УХВАЛА

08 вересня 2026 року
м. Київ

справа №320/13355/25
адміністративне провадження №К/990/39058/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2026 року у справі, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, за участю третьої особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Петропавлівське» про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивачка, скаржниця, ОСОБА_1 ) звернулася до адміністративного суду з позовною заявою до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області (далі - сільська рада), Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області (далі - комітет), за участю третьої особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Петропавлівське» (далі - третя особа, ТОВ «Петропавлівське») в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету відповідача-1:
- № 333 від 16.05.2024 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», які надаються ТОВ «Петропавлівське»;
- № 507 від 30.07.2024 «Про встановлення відкоригованих тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», які надаються ТОВ «Петропавлівське»;
- № 168 від 21.02.2025 «Про встановлення (шляхом коригування) тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», які надаються ТОВ «Петропавлівське»;
- № 347 від 24.04.2025 про «Про встановлення (шляхом коригування) тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення» для ТОВ «Петропавлівське».
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині визнання протиправними та нечинними рішень комітету: № 333 від 16.05.2024 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», які надаються ТОВ «Петропавлівське»; № 507 від 30.07.2024 «Про встановлення відкоригованих тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», які надаються ТОВ «Петропавлівське» та № 168 від 21.02.2025 «Про встановлення (шляхом коригування) тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», які надаються ТОВ «Петропавлівське».
Відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до сільської ради, комітету, за участю третьої особи - ТОВ «Петропавлівське» про визнання протиправним та скасування рішення № 347 від 24.04.2025 «Про встановлення (шляхом коригування) тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення» для ТОВ «Петропавлівське».
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 задоволено частково, а саме :
«Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 у справі № 320/13355/25 залишити без змін у частині залишення без розгляду позовної вимоги ОСОБА_1 до Сільської ради, Комітету, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідачів: - ТОВ «Петропавлівське» про визнання протиправним та скасування рішення комітету «Про встановлення відкоригованих тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», які надаються ТОВ «Петропавлівське» за № 507 від 30.07.2024;
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 у справі №320/13355/25 - скасувати у частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до сільської ради, комітету, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідачів - ТОВ «Петропавлівське» про визнання протиправним та скасування рішення «Про встановлення (шляхом коригування) тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення» для ТОВ «Петропавлівське» за № 347 від 24.04.2025;
Позовну вимогу ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення комітету «Про встановлення (шляхом коригування) тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення» для ТОВ «Петропавлівське» за № 347 від 24.04.2025 -залишити без розгляду;
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 у справі № 320/13355/25 - змінити у частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 до сільської ради, комітету, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідачів - ТОВ «Петропавлівське» про визнання протиправним та скасування рішення комітету «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надаються ТОВ «Петропавлівське» за № 333 від 16.05.2024; про визнання протиправним та скасування рішення комітету «Про встановлення (шляхом коригування) тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», які надаються ТОВ «Петропавлівське» за № 168 від 21.02.2025, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови».
Не погодившись із прийнятими рішеннями судів попередніх інстанцій, позивачка звернулася через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду (далі - Суд) із цією касаційною скаргою.
Ухвалою Суду від 02.07.2026 касаційну скаргу залишено без руху, з підстав недотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Заявниці надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України, а також надання копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи.
В подальшому ухвалою Суду від 17.08.2026 касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2026 у справі № 320/13355/25 повернуто особі, яка її подала на підставі частини другої статті 332 КАС України та пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, оскільки у встановлений судом строк не усунуто недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Суду від 02.07.2026 про залишення касаційної скарги без руху.
19.08.2026 від ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» до Суду надійшла повторна касаційна скарга на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2026 у справі № 320/13355/25.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження в справі.
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статті 330 КАС України, суд дійшов висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, з огляду на таке.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
З 08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 «Касаційне провадження», зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, за частиною першою статті 328 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно з частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Водночас підстав, визначених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України скаржницею не вказано.
Колегія суддів зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Із системного аналізу наведених положень процесуального закону слідує, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.
В контексті доводів касаційної скарги щодо застосування наслідків пропуску строку звернення до суду Суд в ухвалі від 17.08.2026 зауважив, що для оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень закон передбачає особливий порядок адміністративного провадження, який встановлено статтею 264 КАС України.
Частиною другою статті 264 КАС України визначено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.
Акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом усього строку їх чинності (частина третя статті 264 КАС України).
Аналіз наведеної норми свідчить про те, що оскаржувати можна чинні, активні нормативно-правові акти, а звідси - не підлягають оскарженню нормативно-правові акти, які втратили чинність.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду, викладеного у постанові від 13.03.2019 у справі № 712/8985/17, дія нормативно-правового акта має вплив на права та обов`язки осіб, на яких поширюється його дія, як на дату набрання чинності актом, так і упродовж перспективної дії цього документа. Суб`єкт правовідносин, до якого буде застосований чи застосується цей акт, якщо вважатиме, що цей нормативний документ порушує або порушуватиме його права чи інтереси, за наявності відповідного обґрунтування, може оскаржити нормативно-правовий акт як відразу після часу набрання ним чинності, так і будь-коли й тоді, коли нормативно-правовий акт чинний і продовжує регулювати певні відносини, внаслідок яких, з погляду суб`єкта правовідносин, відбувається порушення його прав та/чи законних інтересів.
Також Суд в ухвалі від 17.08.2026 зауважив, що задовольняючи частково апеляційну скаргу позивачки, суд апеляцій інстанції урахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13.03.2019 у справі № 712/8985/17 та вказав зокрема про те, що нормативно-правовим актом суб`єктивні права, свободи чи інтереси можуть порушуватися неодноразово, тобто постійно, упродовж усього часу чинності такого акта. Відповідно строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи слід розраховувати від усього часу чинності (тривалості дії) нормативно-правового акта.
Крім того апеляційний суд посилався на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.09.2023 у справі № 640/26236/19 щодо можливості оскарження нормативно-правового акта протягом усього строку його чинності, оскільки правовий вплив такого акта не вичерпується одноразовим застосуванням.
Також апеляційний суд наводив висновки Верховного Суду викладені у постанові від 30.04.2026 у справі № 140/1916/25 про те, що чинний нормативно-правовий акт може породжувати триваюче порушення суб`єктивних прав, свобод чи інтересів, оскільки правовий вплив такого акта не вичерпується разовим застосуванням, а триває упродовж усього часу його чинності. У такому разі підстави для звернення до суду виникають у заінтересованої особи (зокрема й у суб`єкта владних повноважень, права чи компетенцію якого зачіпає такий акт) у кожен момент чинності цього акта.
Щодо обчислення строку звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження нормативно-правового акту, суд апеляційної інстанції вказав, що необхідно брати до уваги таке: багаторазове застосування та триваюча дія (тривала чинність) нормативно-правового акту; дійсність факту перебування суб`єкта у відносинах, які регулюються нормативно-правовим актом; дата факту порушення прав, свобод, інтересів, тобто - коли саме особа (позивач) дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів; чи є чинним нормативно-правовий акт, яким порушено права, свободи, інтереси особи (позивача); чи перебуває особа (позивач) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і який оскаржується до адміністративного суду; коли вступила особа (позивач) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і, коли з них вибула.
Шостий апеляційний адміністративний суд вказав, що за приписами частини 3 статті 264 КАС України нечинні акти не можуть бути оскаржені, і їх законність не може бути предметом розгляду адміністративним судом.
Отже апеляційний суд зауважив, що станом на дату звернення до суду із цим позовом 16.03.2025, рішення Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району за № 507 від 30.07.2024 втратило свою чинність на підставі рішення за № 168 від 21.02.2025, яким встановлено скориговані тарифи на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
Крім того суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 у частині прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.06.2025, у якій остання просила визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надаються ТОВ «Петропавлівське» за № 333 від 16.05.2024, «Про встановлення (шляхом коригування) тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надаються ТОВ «Петропавлівське» за № 168 від 21.02.2025, «Про встановлення (шляхом коригування) тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення для ТОВ «Петропавлівське» за № 347 від 24.04.2025, ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права, позаяк заявлені вимоги про оскарження вищенаведених рішень виконавчого органу сільської ради (за № 333 від 16.05.2024, за №168 від 21.02.2025, за № 347 від 24.04.2025) є одночасною зміною предмету і підстав позову та мають наслідком формування нових вимог, котрі у первісному позові ОСОБА_1 не заявлялися, та складають собою новий позов за обставин обґрунтування кожної з таких новими обставинами та посиланнями на норми матеріального права.
Водночас суд апеляційної інстанції вказав, що за матеріалами цієї справи судом першої інстанції прийнято заяву ОСОБА_1 від 20.06.2025, у складі якої також містилася вимога про оскарження рішення виконавчого органу сільської ради за № 347 від 24.04.2025, котре на час звернення із такою було чинним, а тому Київський окружний адміністративний суд виходив із помилкового розуміння частини 3 статті 264 КАС України цій частині. Тим не менш вказане порушення норм процесуального права не є вирішальним щодо цієї частини розглядуваних позовних вимог, так само як інших вимог щодо визнання протиправними та скасування рішень за № 333 від 16.05.2024 та за № 168 від 21.02.2025, з підстав неможливості одночасної зміни предмету та підстав позову.
За змістом повторної касаційної скарги та доповнень до касаційної скарги посилання скаржниці на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права зводяться до незгоди із висновком судів обох інстанції щодо обставин справи та наполяганні на переоцінці наявних у справі доказів, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судового рішення відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України.
Колегія суддів наголошує, що відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Обмеження переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» у праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанції, та/або переоцінювати їх.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
З аналізу доводів касаційної скарги слідує, що скаржник не продемонстрував наявності виключних обставин, які, за положеннями КАС України, могли б вимагати касаційного розгляду цієї справи.
Згідно з частинами першою-третьою статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
З матеріалів касаційної скарги слідує, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалено 27.05.2026 (повний текст постанови складено 28.05.2026), а касаційну скаргу повторно подано через підсистему «Електронний суд» 19.08.2026, тобто з пропуском передбаченого статтею 329 КАС України тридцятиденного строку на касаційне оскарження.
Втім, скаржниця питання про поновлення строку на касаційне оскарження не порушує.
Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржниці строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційно інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України, а також надання копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із обґрунтуванням поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.
На підставі викладеного, керуючись частиною 4 статті 330, статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2026 року у справі, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, за участю третьої особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Петропавлівське» про визнання протиправними та скасування рішень - залишити без руху.
Надати скаржниці строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Недоліки необхідно усунути шляхом подання до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:
1) уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четверту статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України, а також надання копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи;
2) клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із обґрунтуванням поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині виконання вимог частини третьої статті 332 КАС України у відкритті касаційної скарги буде відмовлено.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк ,
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду