Справа № 504/2273/26 
Номер провадження 3/504/937/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2026	с-ще Доброслав	

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:
09.05.2026р. поліцейським УПП в Одеській області Котлінським Д.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №661207, згідно якого 09.05.2026р. о 06:00 год. за адресою: Одеська область Одеський район Новомиколаївська дорога 21 км., ОСОБА_1 , керував автомобілем «Renault» н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотесту «Драгер 7510», тест 2505, результат склав 0, 57 %о. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відсутністю цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи, і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
В судовому засіданні, ОСОБА_1 свою вину не визнав та повідомим про те, що 09.05.2026р. о 06:00 год. за адресою: Одеська область Одеський район Новомиколаївська дорога 21 км. (блок пост), він дійсно керував автомобілем «Renault» н/з НОМЕР_1 та на вимогу поліцейського проходив алкотест «Драгер 7510», відповідно результат якого склав 0,57 %о, що зафіксовано тестом №2405, роздруківка про проходження газоаналізатору «Драгер» в матеріалах справи повністю відповідає подіям на той час, але протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №661207 складений зовсім на іншого незнайомого йому чоловіка, крім того в протоколі, номер тесту на який посилається поліцейський, не відповідає номеру тесту, який вказаний в роздруківці про проходження ним алкотесту «Драгер 7510». Довідка ІКС ІПНП «Адмінпрактика» в матеріалах справи також не відповідає його біографічним даним. В подальшому надав заяву про розгляд справи без його участі.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Хроменков В.С вважав, що дана справа підлягає закриттю на підставах викладених в його клопотанні поданому через систему «Електронній суд». 
Крім того 01.06.2026 року через систему «Електронній суд» надійшли пояснення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 наступного змісту - після отримання повідомлення про виклик до суду через систему «ДІЯ» йому стало відомо про те, що Доброславським районним судом Одеської області розглядаються матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст.130 ч.1 КУпАП відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , наступним хоче повідомити, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1  не скоював зазначене правопорушення. Доводить до відома суду, що не має ні якого відношення до ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , ні яких договорів з адвокатом Хроменковим В.С. не укладав. Всі інші відомості не мають до нього ні якого відношення. Вважає, що поліцейські УПП в Одеській області повинні були зібрати докази та надати їх до суду, але це було зроблено не належним чином, що може призвести до притягнення до відповідальності особи, яка не чинила правопорушення.
В судовому засіданні був допитаний поліцейський УПП в Одеській області ОСОБА_2 , який повідомив наступне – точної дати не пам`ятає, коли він ніс службу на блокпосту за адресою: Одеська область Одеський район Новомиколаївська дорога 21 км., був зупинений водій ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, йому запропонували пройти алкотест «Драгер», результат якого склав 0,57%о, водій був згоден з тестом, після цього склали всі необхідні документи. На питання судді чому в протоколі вказаний інший номер, проходження водієм ОСОБА_1 алкотесту «Драгер» ніж в роздруківці та чому протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №661207 складений зовсім на іншу особу, чи встановлювали відповідно до КУпАП та інструкції, особу громадянина, який притягується до відповідальності, поліцейський Котлінський Д.В. відповів - особу водія не встановлювали, може метадані так потягнув планшет, чому так сталося пояснити не може. 
Інспектор УПП в Одеській області Полторак А.А., в судовому засіданні надав покази, аналогічні показам поліцейського ОСОБА_2 .
Дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд прийшов наступного висновку. 
Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Суд констатує, що співробітниками поліції було вочевидь порушений порядок оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачений нормами КУпАП та інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції. 
Так судом достеменно встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №661207 було складено відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), який в той день та час не перебував на місці події, адміністративне правопорушення передбачене ч.1.ст.130 КУпАП не вчиняв, що підтверджено його поясненнями, показами поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , крім того в протоколі дійсно вказано номер тесту 2505, який не відповідає номеру 2405, зазначеному в роздруківці про проходження водієм технічного приладу газоаналізатора «Драгер», довідка відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика» станом на 09.05.2026р., яка підписана інспектором ВАП УПП в Одеської області Зінов`євою В., не відповідає біографічним даним громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), який приймав участь в судовому засіданні, зазначене свідчить про формальний підхід співробітників УПП в Одеській області до оформлення матеріалів справи. 
Відтак протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №661207 та довідку відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика» станом на 09.05.2026р. суд вважає не належними та не допустимими доказами з підстав зазначених вище, а тому дані докази не можуть бути враховані судом при винесення рішення по справі.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі. 
Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. 
Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). 
У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. 
Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. 
За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи. 
Суд не має права, самостійно відшукувати та збирати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується. 
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. 
У справі відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, а тому відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої розглядається справа, ознак інкримінуємого адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, складений відносної іншої особи, яка об`єктивно не вчиняла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. 
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. 
За вищевикладених обставин, суддя дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належними та допустимими доказами. Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, статтями 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя,- 

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно  ОСОБА_1  – закрити у зв`язку з відсутністю події і складу зазначеного адміністративного правопорушення. 

Копію постанови направити до УПП в Одеській області – для відома.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя 	П. В. Жовтан