Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/3326/26 
Номер провадження: 1-кп/511/289/26
04 вересня 2026 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026166390000100 від 05.08.2026 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старостине Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією на посаді номер обслуги 3 мінометного розрахунку 2 мінометного взводу 3 мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби, за мобілізацією на посаді номеру обслуги 3 мінометного розрахунку 2 мінометного взводу 3 мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ,
у військовому званні «солдат», стосовно якого 16.07.2026 Роздільнянським районним судом Одеської області (справа № 511/2681/26) винесено рішення про видачу обмежувальних приписів строком на 6 місяців, яким вжито заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 відносно його колишньої співмешканки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою вони відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України та
ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є особами, які спільно проживали однією сім`єю, а саме: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 : заборона вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб, та будучи 24.07.2026 року письмово ознайомленим з вищезазначеним рішенням суду, умовами обмеження, обов`язками та юридичними наслідками у разі їх порушення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи обов`язковим приписом та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, маючи фізичну можливість виконати рішення суду, з моменту ознайомлення під розпис про обмеження, судове рішення не виконав, а продовжив у період з 24.07.2026 по 12.08.2026 перебувати за місцем проживання постраждалої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , де вчиняв з нею конфлікти, чим умисно порушив вимоги обмежувального припису.
Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.390-1 КК України, – що кваліфікується як умисне невиконання обмежувального припису.
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального правопорушення (проступку) у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
В заяві від 31.08.2026 року щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеній в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.390-1 КК України, та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті. ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Потерпіла ОСОБА_4 також звернулася до суду із заявою, згідно якої, вона згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження та згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Згідно ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;  письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.3 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.
Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється у визначеному КПК України порядку і повинен відповідати загальним вимогам до вирок. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень (проступків), дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним правопорушень, вчинення ним правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків, а також суд враховує особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується задовільно за місцем проживання (а.к.п.108), характеризується задовільно за місцем служби (а.к.п.124), на обліку у лікаря психіатра не перебуває та у лікаря нарколога перебуває (а.к.п.106 ), раніше не судимого в силу ст. 89 КК України ( а.к.п.113)
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття. 
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносин.
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненому, на підставі викладеного, суд вважає необхідним обрати ОСОБА_3 міру покарання передбачену санкцією ст.390-1 КК України у виді обмеження волі в межах санкції статті, яка інкримінується обвинуваченому, та вважає можливим звільнити його від відбування призначеного покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України. 
Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченого покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
Також суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.76 КК України додатково покласти на обвинуваченого обов`язки, а саме: п.2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід не обирався.
Долю речових доказів по справі необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст.8, 9,100, 118, 124, 368,370- 374,394 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати  винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного ) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3  від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом 1 (одного року) іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти додатково на  ОСОБА_3  обов`язки:  не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Диск з відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.к.п.102)
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.  
Суддя:                     ОСОБА_1