"22" липня 2026 р. Справа № 363/1105/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді    Котлярової І.Ю.,
за участі секретаря   Дрозд В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 25.02.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0634-7767, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 5 500,00 грн. на строк 21 календарних днів, розмір процентів за користування кредитом становить 2% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитором виконано свої зобов`язання за договором у повному обсязі. У свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 16.02.2026 року утворилась заборгованість у розмірі 16 500, 00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 5 500,00 грн. та за відсотками 11 000,00 грн. 26.12.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено договір факторингу № УКФ-261224-2, згідно якого ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набуло право вимоги до боржника, відступлені йому ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». На виконання умов договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0634-7767 від 25.02.2021 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є ОСОБА_1 . Добровільно відповідач заборгованість не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 0634-7767 від 25.02.2021 року у розмірі 16 500, 00 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662, 40 грн. та витрати понесені позивачем внаслідок відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу у розмірі 213, 88 грн. 
Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, а також витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію: чи емітувалась (видавалась) банківська карта № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ); про рух коштів по банківському рахунку, до якого прив`язано банківську картку № НОМЕР_1 за період з 25.02.2021 року по 28.02.2021 року.
На виконання ухвали суду 03.04.2026 року до суду надійшов лист АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 23.03.2026 року № 20.1.0.0.0/7-260316/100582-БТ, яким повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), а також надано виписку по рахунку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) за період з 25.02.2021 року по 28.02.2021 року, з якої вбачається про зарахування коштів на вказаний рахунок 25.02.2021 року у розмірі 5 500, 00 грн. 
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення суду. 
Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.
Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 25.02.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0634-7767, відповідно до умов якого позичальнику, на умовах строковості, зворотності і платності, було надано кредит у розмірі 5 500,00 грн., строком на 21 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою 2 % від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом, який підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора А457.
Крім того, в матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора А457 та в якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови.
На підтвердження позовних вимог також представником позивача, як доказ, подано моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» при укладанні кредитного договору № 0634-7767 від 25.02.2021 року та анкету клієнта фізичної особи.
Згідно довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту № 0634-7767 від 25.02.2021 року, ОСОБА_1 25.02.2021 року перераховані кошти на банківську картку № НОМЕР_5 через платіжну систему LiqPay у розмірі 5 500, 00 грн.
Факт надання первісним кредитором ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 5 500, 00 грн. 25.02.2021 року на платіжну картку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), також підтверджується отриманою на запит суду з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» випискою по рахунку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) за період з 25.02.2021 року по 28.02.2021 року, з якої вбачається про зарахування коштів на вказаний рахунок 25.02.2021 року у розмірі 5 500, 00 грн.
Виходячи з зазначеного при укладанні кредитного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив відповідача з умовами кредитного договору, надав в тимчасове користування кредитні кошти в узгодженому розмірі.
26.12.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» було укладено договір факторингу № УКФ-261224-2, за умовами якого у відповідності до умов цього договору, первісний кредитор відступає новому кредитору своїх права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та передає первісному кредитору під відступлення права вимоги грошові кошти за плату в порядку та строки, встановлені цим договором. Згідно п. 2.2 договору, обсяг (сума) прав вимоги за цим договором визначаються як сукупність реєстрів боржників до цього договору. Згідно п. 3.1.1 договору права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед первісним кредитором.
Згідно реєстру боржників № 1 до договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024 року, на користь ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» було відступлено права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0634-7767 від 25.02.2021 року, зазначено суму заборгованості у розмірі 16 500, 00 грн., з якої: 5 500,00 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 11 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Відповідно до довідки ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» № 7025/25-ДПЗ від 19.11.2025 року, розрахунку заборгованості ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» від 26.12.2024 року розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0634-7767 від 25.02.2021 року становить 16 500, 00 грн., з яких: 5 500,00 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 11 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини перша, друга статті 639 Цивільного кодексу України).
Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин першої, другої статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших.
Отже, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених в письмовій формі.
Сторони договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах.
Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідач отримав грошові кошти у сумі, вказаній у договорі, що підтверджується дослідженими судом доказами, однак свої зобов`язання щодо їх повернення, сплати процентів в обумовлений строк за умовами договору належним чином не виконав, у зв`язку з чим за розрахунками, наданими позивачем, утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частинами першою, другою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення за кредитним договором № 0634-7767 від 25.02.2021 року, суд зауважує, що з розрахунку заборгованості за вказаним договором, долученого позивачем, вбачається, що заборгованість за відсотками нарахована за період з 25.02.2021 року по 04.06.2021 року у загальному розмірі 11 000, 00 грн.
Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц.
У постанові від 05 квітня 2023 року в справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Так, судом встановлено, що відповідачем та позивачем у вказаному кредитному договорі погоджено строк кредитування - 21 днів, тобто до 17.03.2021 року. 
Разом із тим, згідно розрахунку заборгованості, долученого позивачем, вбачається, що відсотки за користування кредитом зі строком кредитування до 17.03.2021 року продовжували незаконно нараховуватися після закінчення строку основного зобов`язання. 
При цьому неповернення кредиту у визначений договором строк, в цьому випадку після спливу строку кредитування 17.03.2021 року, свідчить не про продовження строку договору, а про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань.
Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Разом з тим, за умовами укладеного між сторонами кредитного договору позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 17.03.2021 року, а після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, та у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання позикодавець має право на стягнення грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, однак у цій справі таких позовних вимог позивачем не заявлено, а тому суд приходить довисновку щодо відсутності у позивача права вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами поза межами дії кредитного договору.
Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками поза межами дії кредитного договору № 0634-7767, тобто після 17.03.2021 року є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Тож розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0634-7767 від 25.02.2021 року становить 7 810, 00 грн. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, та таким, що обумовлений та погоджений сторонами в кредитному договорі, який недійсним в передбаченому законом порядку не визнаний та відповідав діючому на момент його укладення законодавству.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, не повернув отримані кредитні кошти та не сплатив проценти за користування ним, доказів, які б спростовували розмір заборгованості за таким договором відповідач суду не надав, право вимоги за вказаними договором перейшло до позивача, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 0634-7767 від 25.02.2021 року підлягають задоволенню в розмірі 7 810, 00 грн.
Отже, враховуючи викладене, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Загальний розмір заявлених судових витрат становить 2 876, 28 грн., з яких: 2 662, 40 грн. - судовий збір; 213, 88 грн. - витрати, понесені у зв`язку з відправленням копії позовної заяви з додатками відповідачу.
Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 1 361, 44 грн., виходячи з розрахунку: (розмір задоволених позовних вимог 7 810, 00 грн.) * 2 876, 28 грн. (сума сплаченого судового збору) / 16 500, 00 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 1 361, 44 грн.
На підставі викладеного та керуючись статтями 15, 16, 526, 527, 530, 610, 612, 625, 634, 1048-1050, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1084 ЦК України, статтями 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 280, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (код ЄДРПОУ 431702980, 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 13, оф. 601) заборгованість за кредитним договором № 0634-7767 від 25.02.2021 року у розмірі 7 810 (сім тисяч вісімсот десять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (код ЄДРПОУ 431702980, 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 13, оф. 601) судовий збір у сумі 1 361 (одна тисяча триста шістдесят одна) гривня 44 копійки.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (код ЄДРПОУ 431702980, 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 13, оф. 601).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя   І.Ю. Котлярова