Справа № 291/770/25
Провадження №2-о/291/3/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року   селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Федорчук І.В., 
Присяжних Боденчука О.А., Миколайчук Л.В., 
при секретарі Герасимчук Н.П.,
заявника ОСОБА_1 
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ружині цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ружинська селищна рада Бердичівського району Житомирської області про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить визнати його брата - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його опікуном. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що його брат - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю другої групи, внаслідок психологічного розладу, безстроково. В наслідок хвороби ОСОБА_2 має обмеження самообслуговування, здатності до спілкування та контролю над своєю поведінкою. Вказує, що брат не здатний усвідомлювати значення своїх дій. Крім того він знаходиться на обліку у лікаря психіатра. Він не вміє самостійно висловлювати свої прохання та бажання, не може належним чином одягтись, поголитись та інше. Фактично його брат без постійного догляду іншої особи не може належним чином жити. Таким чином, його брат ОСОБА_2 потребує постійного піклування зі сторони іншої особи.
Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені ним вимоги та просив їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи - Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області в судовому засіданні вимоги заявника підтримала.
Представник ОСОБА_2 – адвокат Козачук А.І. в судовому засіданні не заперечував щодо заявлених вимог ОСОБА_1 .
Суд перевіривши матеріали справи, прийшов такого висновку.
Судом установлено, що ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Княжики, Бердичівського (Ружинського) району, Житомирської області, та є рідним братом заявника ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвами про народження: серії НОМЕР_1 виданого 05.01.1971 року Княжицькою сільською радою Ружинського району Житомирської області та серії НОМЕР_2 виданого 28.11.1991 року Княжицькою сільською радою Ружинського району Житомирської області (а.с.7).
ОСОБА_2 , постійно проживає в с.Княжики, Бердичівського району. Житомирської області, є особою з інвалідністю другої групи з дитинства, інвалідність встановлена йому безстроково, дане стверджується довідкою МСЕК №057061 про встановлення групи інвалідності 
від 13.06.2004 року, висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу №65 (а.с.8,9).
Відповідно до акту №13 обстеження матеріально - побутових умов проживання ОСОБА_2 , особи з інвалідністю другої групи внаслідок психічного розладу від 02.07.2025 року, проведеним комісією в складі старости Немиринецького старостинського округу, завідуючої ФАПу та діловодом, комісія прийшла до висновку, що брат заявника, ОСОБА_2 , потребує постійної опіки та піклування зі сторони брата (а.с.13).
Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 12.04.2022 ОСОБА_2 визнано недієздатним та встановлено опіку та призначено ОСОБА_1 опікуном (а.с.14-15).
Рішенням виконавчого комітету Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області від 19.06.2025 про призначення опікуна для недієздатної особи вирішено затвердити висновок Опікунської ради при виконавчому комітеті Ружнської селищної ради про можливість виконувати обов`язки опікуна громадянином ОСОБА_1 щодо громадянина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16)
Як убачається з висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Ружинської селищної ради про можливість виконувати обов`язки опікуна громадянином ОСОБА_1 над його братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опікунська рада при виконавчому комітеті Ружинської селищної ради вважає доцільним призначення ОСОБА_1 опікуном його брата ОСОБА_2 в разі визнання його судом недієздатним (а.с.17).
На виконання ухвали Ружинського районного суду Житомирської області від 03.09.2025 Житомирська філія судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» направило висновок експерта № 109 за результатами судово- психіатричної експертизи, з якої вбачається, що ОСОБА_2 з раннього дитячого віку відставав в психофізичному розвитку. Школу не відвідував. На обліку у лікаря-психіатра перебуває з 1994 року, до повноліття отримував соціальну допомогу. В 2004 році психіатричною МСЕК встановлена ІІ група інвалідності з дитинства безстроково. Рішенням суду від 12.04.2022 ОСОБА_2 визнаний недієздатним, призначений опікун. При даному психіатричному огляді ОСОБА_2 виявляє клінічні ознаки стійкого, хронічного психічного розладу – помірної розумової відсталості в ступеню не різко вираженої імбецильності з у вигляді порушення часово-просторової орієнтації, недорозвитку мови, когнітивних функцій, зі стійкою соціально- трудовою дезадаптацією. Дані клінічні ознаки відповідають шифру F71.0 МКХ-10 перегляду. Ступінь наявної у ОСОБА_2 розумової відсталості на даний час настільки виражена, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.71-73).
За змістом ч.1 ст 293 Цивільного процесуального Кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (пункт 1 частини 2 першої цієї ж статті).
Відповідно до ч.1 ст.295 Цивільного процесуального Кодексу України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, за місцезнаходження цього закладу. Статтею 30 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. 
Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
У відповідності до ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.
Так відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 06.04.2026 №109, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дитинства страждає на помірну розумову відсталость в ступені не різко вираженої імбецильності з недорозвитком мови, вираженою соціально-трудовою дезадаптацією. Даний діагноз відповідає шифру F 71.0 МКХ-10. З приводу даного захворювання психіатричною МСЕК визнаний інвалідом 2-ї групи дитинства безстроково. Ступінь наявної у ОСОБА_2 розумової відсталості настільки виражена, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Відтак, оскільки висновком судово-психіатричної експертизи встановлено, що ОСОБА_2 з дитинства страждає на помірну розумову відсталість в ступені не різко вираженої імбецильності з недорозвитком мови, вираженою соціально-трудовою дезадаптацією, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, є достатні підстави для визнання його недієздатним. 
Відповідно до ст. 41 ЦК України правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема, відсутність у неї права вчинення самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун.
Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.
Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві.
Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.
Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, 

Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила).
Згідно із ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
За вимогами ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.
Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.
Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити себе опікуном над його братом.
Виконавчий комітет Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області вважає за доцільне призначення ОСОБА_1 опікуном над братом ОСОБА_2 .
Частиною 4 ст. 63 ЦК України визначено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.
При вирішенні питання щодо призначення опікуна, суд враховує, що ОСОБА_1 є рідним братом недієздатного та не має медичних протипоказань для здійснення повноважень опікуна; заявник та недієздатний є близькими родичами, що в сукупності дає підстави вважати можливим виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна над недієздатним
Правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна підлягає задоволенню в повному обсязі.
Судові витрати по справі відносяться за рахунок держави.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом,
але не може перевищувати двох років.
Враховуючи вид психічного захворювання, яким страждає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалість захворювання, суд вважає необхідним встановити строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатним - два роки.
Керуючись ст.39, ч.1 ст.60 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 82, 258-259, 263-265, 299-300 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 - недієздатним. 
Встановити опіку над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 та призначити опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 .
У відповідності до ч.6 ст.300 ЦПК України, встановити строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 недієздатним у 2 (два) роки з дня набрання рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, якаподається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники по справі:
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ; 
представник ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , що діє за дорученням від 31 липня 2025 року № 004-0607194 про надання безоплатної вторинної правничої допомоги.
Зацікавлена особа: Ружинська селищна рада Бердичівського району Житомирської області, місце розташування: 13601, смт.Ружин вул.О.Бурди,44, Бердичівського району Житомирської області, код ЄДРПОУ 04344707.
Повне рішення суду складено 16 липня 2026 року.

Суддя    І.В. Федорчук
Присяжні Боденчук О.А.
Миколайчук Л.В.