ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2026 року м. Чернівці 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Дембіцька О.О., розглянувши за участю захисника Колчанова Р.В. апеляційну скаргу захисника Колчанова Р.В. на постанову Чернівецького районного суду м. Чернівці від 11 червня 2026 року, –

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Чернівецького районного суду м. Чернівці від 11 червня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн. 
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 28.03.2026 року о 00 год. 55 хв. в м. Чернівці по вул. Руська, 248 керувала транспортним засобом марки «Mercedes-Benz E270 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходженням медичного огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу «Алкотест Драгер» та в медичному закладі водій відмовилась,чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На таке рішення захисник Колчанов Р.В. подав апеляційну скаргу із проханням скасувати постанову та провадження по справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП. 
Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, перед його складенням ОСОБА_1 не були роз`яснені права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема право на адвокатську допомогу, що є порушенням її конституційних прав та права на захист. 

Провадження №33/822/299/26 Головуючий у І інстанції: Піхало Н.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Дембіцька О.О.

Твердить, що зі змісту фабули протоколу не зрозуміло, яке саме правопорушення інкримінується ОСОБА_1 - керування в стані сп`яніння (п. 2.9а ПДР) чи відмова від огляду (п. 2.5 ПДР), оскільки вказано як ознаки сп`яніння, так і відмову від медичного огляду.
Зазначає, що у протоколі не зазначено назву та серійний номер технічного засобу, яким проводилася фіксація правопорушення.
Вказує, що протокол складений з порушенням, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та двох свідків,відсутні анкетні дані та підписи свідків, які мали бути залучені працівниками поліції на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі та факту складання зазначеного протоколу.
Твердить, що акт огляду є недопустимим доказом, оскільки вказані ознаки алкогольного сп`яніння в даному акті ніхто не перевіряв і з даного приводу жодного документа не було складено.
Вказує, що в акті огляду не зазначено місце та час складання даного документа,та чи здійснювалась відеофіксація.
Твердить, що на відеозаписі відсутня фіксація виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, пропозиції пройти огляд та відмови від нього, а тому, відповідно до ст. 266 КУпАП, такі дії мали здійснюватися у присутності двох свідків. 
Вказує, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, може мати місце лише тоді, коли водій, керуючи транспортним засобом із ознаками сп`яніння, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в приміщенні спеціально визначеного лікувального закладу.
Твердить, що в направленні на огляд не вказано, на який огляд направляється ОСОБА_1 , даний документ не складався на місці.
Вказує, що відеозаписи є фрагментарними та неповними, не містять безперервної фіксації спілкування із ОСОБА_1 , відображають лише окремі короткі епізоди подій, що ставить під сумнів їх достовірність і допустимість як доказів.
Зауважує, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, її автомобіль не був тимчасово затриманий шляхом блокування або відправки його на спеціальний майданчик, а акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу не складався.
На думку апелянта, це є доказами того, що у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не перебувала.
Працівниками поліції не було належним чином задокументовано факт порушення ОСОБА_1 вимог ПДРУ,які би могли слугувати підставою її зупинки,а тому подальші вимоги працівників поліції,зокрема щодо проходження огляду на стан сп`янінням, не покладали на ОСОБА_1 обов`язку їх виконувати.
ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, до суду не з`явилася,захисник вважав за можливе здійснювати розгляд без її участі. За таких обставин відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доводи захисника Колчанова Р.В., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, суд вважає,що районним судом дотримані вимоги закону при розгляді цієї справи, а висновок про винуватість ОСОБА_1 є обгрунтованим.
Суд правильно прийняв як доказ протокол про адміністративне правопорушення від 28.03.2026 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, складений та підписаний уповноваженою особою, а також ОСОБА_1 без зауважень (а.с.1). 
Доводи про те, що зі змісту протоколу неможливо встановити суть інкримінованого правопорушення, є необґрунтованими, оскільки в протоколі чітко зазначено, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушила вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.
Викладені обставини відповідають ознакам об`єктивної сторони складу правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,за якою складено протокол. 
З акту огляду та направлення водія для проходження огляду вбачається, що у водійки ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, передбачені п.3 розд.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року №1452/735 (далі – Інструкція №1452/735), однак від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі вона відмовилася (а.с.3,4).
На спростування доводів апелянта, форма акту та направлення відповідає встановленому зразку, крім того, вказані документи є додатками до протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено дату, час, місце вчинення правопорушення та відомості про застосування технічних засобів відеофіксації.
До медичного закладу ОСОБА_1 не доставлялась,оскільки від проведення там огляду відмовилась.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано відеозаписами (диск на а.с.7).
Всупереч посиланням адвоката,у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема в графі 10, зазначені ідентифікаційні номери технічних засобів відеофіксації — портативних відеореєстраторів(боді-камер) працівників поліції, якими здійснювався відеозапис подій. 
Згідно відеозапису реєстратора службового автомобіля працівників поліції, транспортний засіб «Mercedes-Benz E270 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 рухався о 00 год. 55 хв., під час дії комендантської години та був зупинений працівниками поліції, що у період воєнного стану відповідає вимогам закону, а тому її зупинка поліцейськими була правомірною.
На відео зафіксовано, що у ході спілкування із ОСОБА_1 поліцейський виявив у водійки ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю із порожнини рота та неодноразово пропонував їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі,однак ОСОБА_1 відмовилась.
Посилання захисника на те, що не було запропоновано водійці пройти огляд у медичному закладі- суперечить відеозапису.
При цьому поліцейський не може лише на підставі власного сприйняття достовірно встановити, чи є запах алкоголю наслідком перебування водія у стані сп`янінням, чи він зумовлений іншими причинами. Встановлення цієї обставини можливе виключно шляхом проведення огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів або в закладі охорони здоров`я.
ОСОБА_1 були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у виді складання протоколу за ст.130 ч.1 КУпАП.
Всупереч доводам апелянта, з відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснювались її права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст.63 Конституції України та водійка засвідчила це своїм підписом у відповідній графі протоколу.
Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права або скористатися правовою допомогою, матеріали справи не містять.
За таких обставин відмова ОСОБА_1 пройти на вимогу поліцейського огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. 
Оскільки під час процедури огляду із фіксацією відмови застосовувались технічні засоби відеозапису,закон( ч.2 ст.266 КУпАП) присутності свідків не вимагає,а тому аналогічні посилання захисника є безпідставними.
На спростування доводів апелянта, відеозапис є безперервним, із повно зафіксованим перебігом подій з моменту зупинення ОСОБА_1 до закінчення складання процесуальних документів та ознайомлення останньої з їх змістом.
Положеннями ст.265-2 КУпАП, якими регламентоване тимчасове затримання транспортного засобу, не передбачено обов`язку поліцейських затримувати транспортний засіб при вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, натомість встановлено виключні випадки, коли таке затримання дозволяється.
Всупереч доводам захисника, відеозаписом підтверджено, що працівник поліції повідомив водійці про її відсторонення від керування транспортним засобом, видав тимчасовий дозвіл та роз`яснив, що її подальший рух заборонений. 
Передбачених законом- ст. 266 КУпАП- підстав вважати огляд ОСОБА_1 із фіксацією відмови недійсним апеляційний суд не вбачає і таких достатніх підстав не наведено у апеляційній скарзі.
Отже, рішення районного суду є обґрунтованим, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника Колчанова Р.В. залишити без задоволення, а постанову Чернівецького районного суду м. Чернівці від 11 червня 2026 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Чернівецького
апеляційного суду О.О. Дембіцька