ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2026 року
м. Київ
справа № 520/3194/18
провадження № 51-6883км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 , 
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
представника 
цивільного відповідача ОСОБА_7 , (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2026 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42018160000000, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Панфіловка Первомайського району АРК, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя цього АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
Вступ
Орган досудового розслідування обвинувачував ОСОБА_8 в неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки окремим громадянам та державним інтересам за таких обставин.
Відповідно до наказу від 17 березня 2016 року № 115 ГУ ДСНС України в Одеській області начальник Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області ОСОБА_9 , (кримінальне провадження стосовно якого закрито), 13 травня 2016 року за № 198 видав посвідчення про проведення перевірки на комунальному позашкільному навчальному закладі (далі - КПНЗ) «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія» на період з 13 по 20 травня 2016 року. Зазначеним посвідченням залучено до участі в перевірці провідного інспектора Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області (далі - провідний інспектор) ОСОБА_8 .
Під час перевірки 13 травня 2016 року провідний інспектор ОСОБА_8 встановив, що порушення, на які вказано під час попередніх перевірок, не усунуто, а також виявив нові порушення пожежної безпеки в роботі табору, стосовно чого16 травня 2016 року склав відповідний акт і припис про усунення порушень у сфері цивільного захисту техногенної та пожежної безпеки, який того ж дня вручено під підпис директору КПНЗ «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія» ОСОБА_10 .
Крім того, ОСОБА_8 18 травня 2016 року склав протокол (ОДП 057597/110) про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-8 КУпАП, на відповідальну особу ОСОБА_11 за невиконання вимог Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України за від 30 грудня 2014 року № 1417, та постанову № 110 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_11 .
Про виявлені під час перевірки порушення правил пожежної безпеки ОСОБА_12 19 травня 2016 року доповів начальнику Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області ОСОБА_9 . При цьому ОСОБА_12 через несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків, порушуючи п. 1.2.3 наказу начальника ГУ ДНС в Одеській області від 29 лютого 2016 року № 85 «Про організацію роботи підрозділів Головного управління при застосуванні санкцій за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки», рапорт з клопотанням про звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи КПНЗ «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія» не склав та через начальника Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області не подав до Головного управління протягом двох робочих днів з часу завершення перевірки.
Крім того, відповідно до наказу від 23 березня 2017 року № 167 ГУ ДСНС України в Одеській області начальник Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області ОСОБА_9 20 червня 2017 року за № 1203 видав посвідчення про проведення перевірки у КПНЗ «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія» на період з 19 по 30 червня 2017 року. Зазначеним посвідченням залучено до участі у перевірці провідного інспектора ОСОБА_13 .
Під час перевірки 20 червня 2017 року ОСОБА_12 встановив, що попередні порушення правил пожежної безпеки не усунуто (26 порушень), та виявив нові.
23 червня 2017 року за результатами проведеної перевірки ОСОБА_8 склав відповідний акт, в якому відображені виявлено порушення правил пожежної безпеки, у тому числі й порушення, не усунуті за результатами попередніх перевірок, і припис про усунення порушень у сфері цивільного захисту техногенної та пожежної безпеки, який вручений під підпис у того ж дня заступнику директора КПНЗ «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія» ОСОБА_14 .
Також він же цього ж дня склав протокол (ОДП 001661/56) про адміністративне правопорушення за ст. 188-8 КУпАП на відповідальну особу ОСОБА_15 за невиконання вимог Правил пожежної безпеки в Україні, а саме за невиконання припису від 16 травня 2016 року, та виніс постанову № 56 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_15 .
Про результати проведеної перевірки та виявлені під час неї порушення правил пожежної безпеки в України ОСОБА_8 24 червня 2017 року доповів начальнику Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області ОСОБА_9 . При цьому ОСОБА_8 через несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків, порушуючи п. 1.2.3 наказу «Про організацію роботи підрозділів Головного управління при застосуванні санкцій за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки», рапорт з клопотанням про звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи КПНЗ «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія» не склав і через начальника Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області не подав до Головного управління протягом двох робочих днів з часу завершення перевірки.
Отже, ОСОБА_8 був належним чином обізнаний про те, що на об`єкті КПНЗ «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія» протягом 2016 року і станом на 22 червня 2017 року наявні порушення законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю або здоров`ю людей.
При цьому він був достовірно обізнаний про порядок дії та повноваження у разі виявлення таких порушень, який регламентується КЦЗ України та наказом «Про організацію роботи підрозділів Головного управління при застосуванні санкцій за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки».
Так, на ОСОБА_8 як провідного інспектора районного відділу ДСНС України в Одеській області відповідно до п. 1.2.3 наказу «Про організацію роботи підрозділів Головного управління при застосуванні санкцій за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки» покладено обов`язок зі складання рапорту з клопотанням про звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування, визначених ч. 2 ст. 68 КЦЗ України, а саме повного або часткового зупинення роботи підприємства, якщо під час планових (позапланових) перевірок встановлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Провідний інспектор Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області ОСОБА_8 , будучи службовою особою, яка відповідно до своїх службових обов`язків здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, достовірно знаючи про те, що договори на обслуговування високотехнологічних сучасних систем пожежогасіння, вентиляції, теплопостачання та поливної системи в КПНЗ «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія» не укладені, не передбачаючи наслідків, до яких може призвести порушення правил пожежної безпеки, втім маючи можливість їх передбачити, легковажно розраховував на їх відведення, не підготував відповідного рапорту з клопотанням про звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи КПНЗ «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія».
Таким чином, ОСОБА_8 , будучи службовою особою, внаслідок недбалого ставлення до своїх службових обов`язків, з метою створення штучного уявлення щодо безпечної експлуатації КПНЗ «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія», не вчинив будь-яких дій щодо звернення до адміністративного суду для застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи цього комунального закладу, крім того не вжив заходів, спрямованих на приведення стану вказаного об`єкта у відповідність до Правил пожежної безпеки в України.
У період із травня по вересень 2017 року відбувалося позмінне заселення дітей до Одеського міського дитячого оздоровчо-спортивного комплексу «Вікторія», в тому числі учасників художнього колективу «Хореографічний ансамбль «Адель», які відпочивали зокрема у корпусі № 5, разом із керівником зазначеного ансамблю ОСОБА_16 ,
Сукупність порушень вимог нормативно-правових актів у сфері пожежної безпеки створила реальну можливість загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків для осіб, які перебували у закладі, у тому числі дітей.
Відсутність обслуговування високотехнологічних сучасних систем пожежогасіння, вентиляції, теплопостачання та поливної системи Одеського міського дитячого оздоровчо-спортивного комплексу «Вікторія», наявність суттєвих порушень пожежної безпеки, вказаних у приписі Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області, та невідповідність об`єктів комплексу нормам пожежної безпеки призвели до виникнення о 23 год 07 хв 15 вересня 2017 року пожежі в двоповерховому спальному корпусі № 5 згаданого оздоровчо-спортивного комплексу за адресою: вул. Дача Ковалевського, 93, м. Одеса у результаті якої загинули троє дітей, які проживали в кімнаті № 11 на другому поверсі зазначеного корпусу.
Згідно з висновком пожежно-технічної експертизи від 18 грудня 2017 року № 19/14-2/8-СЕ/17 осередок пожежі перебував у правій частині спальної кімнати № 4 корпусу № 5. Встановлено чотири ймовірних причини виникнення пожежі, які за обставин, наведених у дослідницькій частині, експертним шляхом не вдається ані спростувати, ані підтвердити: виникнення пожежі від джерела відкритого вогню (полум`я сірника, полум`я свічок, тління тютюнового виробу); виникнення пожежі від теплових проявів електричної енергії (коротке замикання); виникнення пожежі внаслідок занесення стороннього джерела запалювання; виникнення пожежі від тепла, отриманого від більш розігрітого або розжареного предмета (електрокип`ятильник).
У результаті пожежі відповідно до висновку будівельно - технічної експертизи № 19/13-3/278-СЕ/17 від 27 грудня 2017 року, комунальному позашкільному навчальному закладу «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія», засновником якого є Одеська міська рада, а органом управління освітою - Департамент освіти та науки Одеської міської ради, спричинена матеріальна шкода на суму 7 593 796 грн.
Таким чином, провідний інспектор Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області ОСОБА_8 , будучи службовою особою, несумлінно ставлячись до виконання службових обов`язків, будучи обізнаним про порушення правил пожежної безпеки в Одеському міському дитячому оздоровчо-спортивному комплексі «Вікторія», що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не передбачаючи наслідків у вигляді знищення майна вказаного комплексу та загибелі людей у результаті пожежі, втім маючи можливість їх передбачити, будучи зобов`язаним це зробити відповідно до вимог КЦЗ України та наказу «Про організацію роботи підрозділів Головного управління при застосуванні санкцій за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки», не склав відповідного рапорту з клопотанням про звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи КПНЗ «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія», не подав його через начальника Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області до Головного управління протягом двох робочих днів з часу завершення перевірок, що призвело до знищення в результаті пожежі, яка відбулася 15 вересня 2017 року, корпусу № 5 КПНЗ «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія» та загибелі трьох осіб, які перебували в ньому.
Указані вище дії ОСОБА_8  орган досудового розслідування кваліфікував за ч. 2 ст. 367 КК України.
Зміст оскаржуваних судових рішень
Вироком Київського районного суду м. Одеси від 24 липня 2024 року ОСОБА_8 виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2026 року вирок районного суду залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_8 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.  
На обґрунтування касаційних вимог прокурор стверджує, що як районний, так й апеляційний суди здійснили неналежне та неповне дослідження усіх обставин справи і наявних у матеріалах кримінального провадження доказів, кожного окремо та їх сукупності, що призвело до неправильного застосування кримінального закону й безпідставного виправдання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 367 України.
За основу рішення про залишення виправдувального вироку суду першої інстанції без змін апеляційний суд узяв ті ж мотиви, якими місцевий суд обґрунтував рішення про виправдання ОСОБА_8 , однак власних висновків не зробив. 
Крім того, суд апеляційної інстанції усупереч ст. 404 КПК України повторно не дослідив доказів, хоча мав це зробити, виходячи з вимог касаційних скарг прокурора та представника потерпілих.
Також вважає, що апеляційний суд не зважив на викладені в його скарзі доводи, фактично продублювавши висновки місцевого суду.
Зокрема, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, не взяв до уваги:
- посилання прокурора на лист ГУ ДСНС в Одеській області від 30 січня 2018 року, що містить інформацію про проведення у період з 20 по 21 грудня 2017 року позапланової перевірки КПНЗ «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія», за результатами якої направлено адміністративний позов про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) до цього комунального закладу у вигляді повного зупинення роботи, та відповідь ГУ ДСНС України в Одеській області на ім`я адвоката ОСОБА_17 від 05 червня 2018 року № 02/15-АЗ/09, яка містить інформацію про порядок формування матеріалів для підготовки позову до суду. Це, на думку прокурора, підтверджує факт встановлення порушення зазначеним комунальним закладом вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю і здоров`ю людей;
- посилання прокурора на положення дослідженої у ході судового розгляду посадової інструкції провідного інспектора Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області ОСОБА_8 , за змістом якої на обвинуваченого покладено обов`язок виконання наказів ГУ ДСНС України в Одеській області, і саме неналежне виконання положень такого наказу від 29 лютого 2016 року № 85 інкримінувалися ОСОБА_8 ;
-  посилання прокурора на належність як доказу висновку експерта від 27 грудня 2017 року № 19/13-3/278-СЕ/17, оскільки ним встановлено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. 
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора виправданий ОСОБА_8 просить залишити її без задоволення як безпідставну.
Позиції інших учасників судового провадження 
У судовому засіданні прокурор підтримав подану скаргу. Представник потерпілих висловила думку на підтримання касаційної скарги, а представник цивільного відповідача заперечував щодо її задоволення.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судове рішення суду апеляційної інстанції у межах касаційної скарги. При цьому він уповноважений лише перевіряти правильність застосування судом норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Доводи касаційної скарги прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції є необґрунтованими. 
За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У статті 419 КПК України визначено, що в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. 
Як убачається з матеріалів провадження, ухвала апеляційного суду про залишення без змін виправдувального вироку щодо ОСОБА_8 вказаним вимогам закону відповідає.
Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора, в якій порушувалися питання про незаконність виправдувального вироку районного суду щодо ОСОБА_8 у зв`язку з неправильною оцінкою доказів, наданих стороною обвинувачення, апеляційний суд навів докладні мотиви прийнятого рішення та, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу, обґрунтовано залишив виправдувальний вирок без змін.
Таке рішення суду апеляційної інстанції узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 373 КПК України, згідно з якими обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінального провадження має суворо додержуватися принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
До того ж обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у його скоєнні.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдиною версією, якою розумна й безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.
Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.
Переглянувши вирок районного суду, перевіривши й дослідивши в апеляційному порядку обставини, встановлені цим судом, а також обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора, апеляційний суд погодився з висновком районного суду, що сторона обвинувачення не надала достатньо належних та допустимих доказів, які в сукупності могли би підтвердити винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
Такий висновок районного та апеляційного судів достатньо вмотивований і ґрунтується на доказах, які були предметом безпосереднього дослідження суду першої інстанцій відповідно до вимог ст. 94 КПК України та в сукупності отримали належну оцінку апеляційного суду.
За результатами перевірки судових рішень у порядку касаційної процедури у межах передбачених законом повноважень колегія суддів не встановила обставин, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанцій про невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 КК України службовою недбалістю є невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб. Частиною 2 цієї норми передбачено відповідальність за вчинення того самого діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.
Визначений ст. 367 КК України склад злочину, як і будь-який інший, містить обов`язкові елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єктивна сторона, суб`єкт.
Об`єктивна сторона службової недбалості включає такі складові: 1) діяння у формі невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них (дія чи бездіяльність); 2) суспільно небезпечні наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб (ч. 1 ст. 367 КК України) або тяжких наслідків (ч. 2 ст. 367 КК України); 3) причинний зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.
Разом із тим службова недбалість належить до злочинів з матеріальним складом, який визнається закінченим з моменту заподіяння істотної шкоди, яка у 100 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян (ч. 1 ст. 367 КК України), чи тяжких наслідків, які у 250 і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян (ч. 2 ст. 367 КК України).
У Верховному Суді існує стала практика у справах щодо розгляду службових злочинів, зокрема за ст. 367 КК України.
Так, для кваліфікації діяння саме за ст. 367 КК України має бути встановлено, що діяння вчинене службовою особою під час виконання нею своїх обов`язків. Заподіяна службовою особою шкода з інших обставин, що не залежали від неї, не дає підстав стверджувати про наявність злочинної службової недбалості, так само не утворюють складу цього злочину шкідливі наслідки, що настали з причин, які службова особа не могла усунути.
Істотна шкода та тяжкі наслідки можуть бути інкриміновані винному лише за наявності причинного зв`язку між його діянням (дією чи бездіяльністю) та настанням зазначених наслідків. Для цього необхідно встановити, яке саме порушення службових обов`язків передувало настанню істотної шкоди чи тяжких наслідків, що це порушення було їх необхідною умовою і, що службова особа усвідомлювала чи повинна була усвідомлювати розвиток причинного зв`язку, тобто те, що її діяння стане причиною настання саме зазначених наслідків.
Для з`ясування наявності об`єктивної сторони службової недбалості під час судового розгляду має бути встановлено нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи і коло обов`язків, покладених на неї цим актом; які саме обов`язки, в якому обсязі та порядку вона повинна була виконати у відповідних умовах; чи мала вона реальну можливість належним чином виконати ці обов`язки в умовах, що склалися; у чому саме виявилися допущені особою порушення службових обов`язків і які саме наслідки вони спричинили; чи перебували службові порушення у причинному зв`язку з тими наслідками, що настали.
Службова недбалість може бути лише за умови, що службова особа мала об`єктивну можливість виконати дії, які входять в коло її обов`язків,
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України, визнається закінченим з моменту заподіяння тяжких наслідків. Їх відсутність може свідчити про вчинення службовою особою лише дисциплінарного чи адміністративного проступку.
При цьому у вироку (ухвалі) має бути чітко встановлено і доведено, що саме вчинення того чи іншого службового злочину стало причиною відповідних наслідків. Обчислення їх розміру, на думку касаційного суду, має бути належним чином підтверджено (у тому числі цивільним позовом, як підтвердження факту та розміру реальної майнової шкоди) та не викликати сумніву.
Причинний зв`язок, як ознака об`єктивної сторони злочину, підлягає встановленню у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки є обов`язковою ознакою складу злочину, тобто в злочинах з матеріальним складом. Звідси випливає, що, якщо ж причинний зв`язок між діянням і наслідком не встановлений, об`єктивна сторона злочину з матеріальним складом відсутня внаслідок відсутності такої обов`язкової її ознаки, як причинний зв`язок.
Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 133/2138/15, від 27 жовтня 2020 року у справі № 712/17490/14-к, від 17 серпня 2021 року у справі № 484/1376/18, від 22 листопада 2021 року у справі № 755/10013/16-к, від 06 жовтня 2022 року № 461/6912/16-к.
Отже, з аналізу викладеної практики Верховного Суду випливає, що для кваліфікації дій особи за ст. 367 КК України потрібно:
- встановити нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи і коло обов`язків, покладених на неї цим актом;
- встановити реальні можливості його виконання з урахуванням об`єктивних та суб`єктивних факторів;
- підтвердження причинного зв`язку між неналежним виконанням службових обов`язків і негативними наслідками, що настали.
Районний суд дотримався практики Верховного Суду, проаналізував її у своєму рішенні і ретельно перевірив зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення. Так, суд дослідив та проаналізував показання обвинуваченого і свідків, перевірив письмові докази у провадженні й інші документи, зміст яких відображено у вироку, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів та дав їм належну оцінку у сукупності та взаємозв`язку, на підставі чого дійшов висновку про те, що у формулюванні обвинувачення, висунутого ОСОБА_8 , не зазначений нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи, а саме посадова інструкція, та, як наслідок, не визначені обов`язки, покладені на нього цим актом. 
Зокрема, в обвинувальному акті вказано, що відповідно до Положення про Київський РВ ГУ ДСНС України в Одеській області, затвердженого 27 липня 2016 року наказом № 352 начальника ГУ ДСНС України в Одеській області, ОСОБА_8 визначений персонально відповідальним за виконання покладених на нього обов`язків та наділений організаційно - розпорядчими функціями, будучи службовою особою, відповідальною за здійснення державного нагляду у сфері пожежної та техногенної безпеки у Київському районі м. Одеси.
У своїй діяльності ОСОБА_8 керується Конституцією України, КЦС України, Правилами пожежної безпеки України та Положенням Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області.
Суд першої інстанції зробив висновок, з яким погодився і апеляційний суд, про те, що в пунктах 3, 4 Положення про Київський РВ ГУ ДСНС України в Одеській області, визначені основні завдання та дії Київського районного відділу у м. Одесі відповідно до покладених на нього завдань, а не покладання обов`язків та персональну відповідальність конкретної службової особи - провідного інспектора ОСОБА_8 .
Водночас діяльність ОСОБА_8 як провідного інспектора Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області врегульована його посадовою інструкцією, затвердженою начальником Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області від 20 серпня 2015 року, відповідно до якої провідний інспектор РВ під час реалізації своїх повноважень керується Конституцією та законами України, актами і дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами МНС України, ДСНС України, ГУ ДСНС України, дорученнями голови ДСНС України і начальника ГУ ДСНС України, а також актами місцевих держадміністрацій, органів місцевого самоврядування, Положенням про РВ та цією посадовою інструкцією.
Так, згідно з обвинувальним актом, на ОСОБА_8 як провідного інспектора районного відділу ДСНС України в Одеській області, відповідно до п. 1.2.3 наказу «Про організацію роботи підрозділів Головного управління при застосуванні санкцій за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки», покладено обов`язок зі складання Рапорту з клопотанням про звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування, визначених ч. 2 ст. 68 КЦЗ України, а саме повного або часткового зупинення роботи підприємства, якщо під час планових (позапланових) перевірок встановлені порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Відповідно до п. 1.2.3 згаданого вище наказу інспектори державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, які здійснили перевірки, в ході яких викрито порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, негайно: а) складають Рапорти з клопотаннями про звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування, визначених ч. 2 ст. 68 КЦС України (за формою, що відповідає додатку № 2 до цього наказу), які через начальника РВ ГУ ДСНС України в Одеській області подають до Головного управління протягом дох робочих днів із часу завершення перевірок; б) направляють електронні версії актів перевірок додержання (виконання) вимог законодавства у сферах техногенної і пожежної безпеки, де зафіксовані порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей на електронну пошту Головного управління.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 5 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Частиною 7 ст. 7 вказаного Закону встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 67 КЦЗ України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Відповідно до ч. 12 ст. 68 КЦЗ України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Частино 1 статті 69 КЦЗ України визначено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у межах своїх повноважень видають відповідно приписи, розпорядження чи постанови: 1) з питань пожежної безпеки; 2) з питань техногенної безпеки.
Згідно з вимогами частини першої та другої статті 70 КЦЗ України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання.
Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Отже, існує певний механізм звернення до адміністративного суду з позовом про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної і пожежної безпеки роботи підприємств за умови, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
При цьому застосування заходів реагування як виключного заходу в судовому порядку поширюється на всіх суб`єктів господарювання, стосовно яких проведено перевірку і встановлено порушення, які за оцінкою спеціально уповноваженого органу створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей. 
Колегія суддів вважає доречними висновки судів попередніх інстанцій про те, що жоден нормативний акт не визначає переліку порушень у сфері пожежної та техногенної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, та встановлюються за оцінкою спеціально уповноваженого органу, тобто є питанням оцінним.
Так, якщо вдатися до аналізу норм чинного законодавства, згідно з п. 33 ч. 1 ст. 1 КЦЗ України пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.
Відповідно до п. 24 зазначеної вище правової норми надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.
У пункті 26 ч. 1 ст. 2 КЦЗ України визначено, що небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.
Отже, законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.
Сторона обвинувачення протягом судового розгляду в судах попередніх інстанцій стверджувала, що ОСОБА_8 був належним чином обізнаний про те, що на об`єкті КПНЗ «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія» протягом 2016 року та станом на 23 червня 2017 року наявні порушення законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю або здоров`ю людей.
Водночас, як встановили районним та згодом апеляційний суди сторона обвинувачення в обвинувальному акті не зазначила, які саме виявлені ОСОБА_8 порушення правил пожежної безпеки вона визначила та вважає такими, що створюють загрозу життю або здоров`ю людей, та як вони пов`язані з виниклою пожежею.
На думку колегії суддів, районний суд доречно звертає увагу на текст зі сформульованим обвинуваченням, у якому сторона обвинувачення зазначила, що під час перевірки 20 червня 2017 року ОСОБА_8 встановив, що попередні порушення правил пожежної безпеки не усунуто (26 порушень), та виявив нові порушення пожежної безпеки, а також у цьому тексті стороною обвинувачення неодноразово викладений перелік 6 порушень пожежної безпеки, виявлених ОСОБА_8 в ході перевірки 13 травня 2016 року, а також ті ж самі шість порушень пожежної безпеки, виявлених ним під час перевірки 20 червня 2017 року, які сторона обвинувачення вважає новими відносно виявлених раніше.
Проте в пред`явленому органом досудового розслідування обвинуваченні жодного разу не зазначено, які саме виявлені ОСОБА_8 порушення правил пожежної безпеки сторона обвинувачення визначила та вважає такими, що створюють загрозу життю або здоров`ю людей. 
Посилання прокурора в касаційній скарзі на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у конкретній справі не підтверджує того факту, що Верховний Суд нормативно визначив порушення у сфері пожежної та техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Не є обґрунтованими твердження прокурора, що апеляційний суд проігнорував його довід про те, що суд першої інстанцій безпідставно не взяв до уваги лист ГУ ДСНС в Одеській області від 30 січня 2018 року, який підтверджує факт встановлення порушення зазначеним комунальним закладом вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей.
Апеляційний суд розглянув вказаний довід та погодився з висновком районного суду, що зазначені листи не мають доказового значення у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 та не є доказами у розумінні ст. 84 КПК України.
Водночас суд доречно зазначив, що події, які є предметом кримінального провадження, мали місце в ніч з 15 вересня на 16 вересня 2017 року та якій передували перевірки 13 травня 2016 та 23 червня 2017 року, в той час як вказані листи стосуються позапланової перевірки КПНЗ «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія» в період з 20 по 21 грудня 2017 року. Тому апеляційний суд погодився з судом першої інстанції про те, що висновки позапланової перевірки та подальше звернення з адміністративним позовом про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) до КПНЗ «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія» у вигляді повного зупинення роботи жодним чином не впливають на обсяг висунутого ОСОБА_8 обвинувачення.
Крім того, як встановили суди попередніх інстанцій, ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, що, усупереч п. 1.2.3 наказу «Про організацію роботи підрозділів Головного управління при застосуванні санкцій за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки», не склав рапорту з клопотанням про звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи КПНЗ «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія» та не подав його через начальника Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області до Головного управління протягом двох робочих днів з часу завершення перевірки.
Суд першої інстанції, вивчивши цей наказ та додаток № 2 до нього, встановив, що рапорт з клопотанням про звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування, визначених ч. 2 ст. 68 КПНЗ України, не є формою рапорту інспектора районного відділу ДСНС України в Одеській області до будь-якої посадової особи. Навпаки, рапорт зазначеної форми є рапортом від імені начальника РВ ГУ ДСНС України в Одеській області, який звертається з рапортом до начальника ГУ ДСНС України в Одеській області, в якому начальник районного відділу доповідає начальнику ГУ ДСНС України в Одеській області про період часу проведення перевірки, із зазначенням реквізитів складених в результаті перевірки акта і припису, та клопоче про звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування, визначених ч. 2 ст. КЦЗ України через порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які є такими, що створюють загрозу життю або здоров`ю людей.
Крім того, зазначений рапорт начальника районного відділу, після його підписання, підлягає погодженню чотирма керівниками - посадовими особами ГУ ДСНС України в Одеській області.
Водночас ОСОБА_8 про результати перевірки та вжиті ним заходи доповів не начальнику Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області ОСОБА_9 , а своєму безпосередньому начальнику - ОСОБА_18 , заступнику начальника Київського РВ ДСНС України в Одеській області, який, в свою чергу, на припис від 23 червня 2017 року № 73 наклав резолюцію та засвідчив підписом.  При цьому  ОСОБА_18 жодних вказівок щодо необхідності складання рапорту обвинуваченому не надавав, тоді як згідно з п. 16 Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту» від 05 березня 2009 року № 1068-VI наказ чи розпорядження має віддаватися (видаватися) начальником відповідно до повноважень згідно із займаною посадою, на підставі законодавства, не принижувати честі та гідності підлеглих, бути чітким, зрозумілим і виконуватися беззаперечно, точно й у визначений строк.
Отже, колегія суддів підсумовує, що дії чи бездіяльність інспектора, які полягали у незаповнені бланка рапорту та відсутності у інспектора повноважень на звернення до суду з позовом жодним чином не могли вплинути на подальші дії та рішення посадових осіб вищого рівня щодо звернення до адміністративного суду. Слід врахувати також існування припису інспектора на ім`я директора закладу щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, строк виконання якого на момент пожежі не минув. Тобто слід констатувати, що відсутній причинний зв`язок між діями чи бездіяльністю ОСОБА_8 , яка полягала у не заповненні рапорту та тяжкими наслідкам у вигляді пожежі, що призвела до загибелі дітей.
Колегія суддів також відхиляє доводи прокурора про належність як доказу висновку експерта від 27 грудня 2017 року № 19/13-3/278-СЕ/17 і вважає обґрунтованою думку суддів попередніх інстанцій про те, що цей висновок є неналежним доказом винуватості у справі щодо ОСОБА_8 , оскільки лише підтверджує суму заподіяних в результаті пожежі збитків, однак не доводить причинного зв`язку між діянням (бездіяльністю) інспектора ОСОБА_8 , в якому він обвинувачується, та наслідками, які настали.
Погоджується колегія суддів і з висновками судів попередніх інстанцій про те, що висновок експерта пожежно-технічної експертизи від 18 грудня 2017 року № 19/14-2/8-СЕ/17 доводить лише факт пожежі і до того ж у ньому викладені чотири ймовірних причини виникнення пожежі та визначена найбільш ймовірна, проте не встановлені порушення вимог Правил пожежної безпеки в України у корпусі № 5 (об`єкт пожежі), а також не встановлений причинно-наслідковий зв`язок між собою, а саме виникнення пожежі через недотриманням цих Правил. Зазначене свідчить про те, що висновок експерта не доводить наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між інкримінованим ОСОБА_8 неналежним виконанням своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них та наслідками які настали - пожежею, в результаті якої загинули троє дітей і заподіяно матеріальну шкоду, тобто спричинено тяжкі наслідки.
Отже, у цьому кримінальному провадженні сторона обвинувачення не надала суду належних, допустимих та достовірних доказів, які у своїй сукупності та взаємозв`язку були би достатніми для прийняття рішення про доведеність вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, що стало підставою для ухвалення виправдувального вироку.
Колегія суддів погоджується з висновками судів, що ані в посадовій інструкції, ані в інших нормативно-правових актах, на які посилається сторона обвинувачення на обґрунтування винуватості ОСОБА_8 , не зазначено службові обов`язків, які, на її переконання, він неналежно виконав через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки окремим громадянам та державним інтересам, оскільки прокурор не довів, що на ОСОБА_8 фактично покладалися ті обов`язки, які передбачали б вчинення дій, наведених в обвинуваченні, а також причинного зв`язку між його діями/бездіяльністю та наслідками, що настали.
Тому, підсумовуючи наведене вище, колегія суддів дійшла переконання, що суд першої інстанції, всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ за критеріями, визначеними ч. 1 ст. 94 КПК України, з дотриманням установлених у статях 17, 22, 26 цього Кодексу засад презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності й диспозитивності кримінального провадження, обґрунтовано визнав ОСОБА_8 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдав його за ч. 2 ст. 367 КК України за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Суд апеляційної інстанції, розглянувши апеляційну скаргу прокурора на вказаний вирок, належним чином перевірив усі доводи, погодився з висновками суду першої інстанції щодо виправдання ОСОБА_8 і з мотивами прийнятого ним рішення та законно й обґрунтовано постановив залишити вирок суду першої інстанції без зміни, докладно аргументувавши свою позицію, з чим погоджується і колегія суддів. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Згідно зі ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується. За змістом цієї норми процесуального закону учасник судового провадження має право не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й повинен зазначити, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити, та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені. 
За матеріалами провадження прокурор під час апеляційного розгляду клопотань про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, не заявляв. 
Тому апеляційний суд обмежився аналізом доказів, безпосередньо сприйнятих місцевим судом, та за результатами перегляду вироку погодився з їх оцінкою, даною судом першої інстанції, а отже застосована ним процедура не суперечить встановленій у ст. 23 КПК України засаді безпосередності дослідження доказів.
Тож підстав вважати, що апеляційний суд у кримінальному проваджені порушив принцип безпосередності дослідження доказів, у колегії суддів немає.
З урахуванням викладеного касаційну скаргу прокурора потрібно залишити без задоволення, а судове рішення - без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2026 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3