Дата документу 25.05.2026
Справа № 334/6748/25
Провадження № 2/334/303/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя 
у складі: головуючого судді Ісакова Д.О., 
за участі секретаря судового засідання Прийменко А.В., 
розглянувши у відкритому судовому в місті Запоріжжі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2025 року до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ємець Артема Юрійовича до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються за судовим рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2011 року у справі №2-1221/2011.
В обґрунтування позову, з урахуванням уточненої позовної заяви, яка надійшла до суду 09.09.2025 року зазначено, що 06.02.2011 року рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя по справі №2-1221/2011 з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 832,00 гривень, щомісяця, починаючи з 19.04.2011 року до повноліття дитини.
Законом України «Про державний бюджет на 2025 рік», встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років у розмірі 3196,00 гривень.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто відповідач має сплачувати щонайменше 1598 гривень щомісячно (3196,00 гривень / 2 = 1598,00 гривень) на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вочевидь, що сума аліментів у розмірі 832,00 гривень, щомісячно, яка була стягнута судом ще в 2011 році не відповідає сучасним потребам дитини та є меншою від законодавчо встановленого мінімуму.
Відповідно до даних Державної служби статистики України (таблиця «Середні споживчі ціни на товари за послуги» за період 2011-2024 роки), ціни на основні продукти харчування та товари першої необхідності істотно зросли.
Зокрема: молоко (1 л) з 7,00 гривень у 2011 році до 38.00 гривень у 2024 році ( і 442 %);
яйця курячі (10 шт.) з 5,00 гривень до 55,00 гривень (+1000 %);
олія соняшникова (1 л) з 14.00 гривень до 75,00 гривень (+436 %);
батон (500 г) з 3,60 гривень до 25,00 гривень (+594 %).
Таке підвищення цін суттєво впливає на витрата на харчування дитини. Враховуючи, що аліменти, призначені рішенням суду від 2011 року, становлять 832,00 гривень на місяць, ця сума на сьогодні не відповідає мінімальним гарантіям, встановленим ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, та не забезпечує належного фізичного та соціального розвитку дитини.
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя № 337/5397/13-п від 30 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, було відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ». 
Згідно розрахунку заборгованості від 14.08.2025 року №85641/13/29/27-30 боржником за виконавчим листам №2-1221/2011 від 02.06.2011 значиться ОСОБА_2 .
Згідно ч. 1 п. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини.
Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда від 21.04.2016 року, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має діагноз Акушерський параліч Дюшена - Ерба з контрактурою згинання правого ліктьового суглоба.
Відповідно до пункту 10 вищевказаної Індивідуальної програми від 21.04.2016 року - програма реабілітації складена: уперше. Тобто на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів в 2011 році в дитини не було таких діагнозів, відповідно відбулось погіршення стану здоров`я дитини, що стало додатковою причино для звернення до суду з цим позовом.
Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда від 07.06.2018 року, діагноз залишився незмінний.
Крім того, дитина хворіє на міопію, на даний момент гострота зору -5 на одне око та -7 на інше, що підтверджується доданими до позову довідками.
Факт проживання дитини разом з позивачем підтверджується рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя про стягнення аліментів від 02.06.2011 року.
Просить змінити спосіб стягнення аліментів присуджених рішенням Хортинького районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2011 року у справа №2-1221/2011, а саме стягувати з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до повноліття дитини.
09.09.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
26.10.2025 року представником відповідача - адвокатом Боярською В.Л. поданий відзив на позов, відповідно до якого відповідач вважає позовні вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено наявності у відповідача стабільного доходу. 
Відповідач не має регулярного заробітку, що відповідно до ст. 184 СК України є єдиною законною підставою для стягнення у твердій грошовій сумі, а не у частці. Обставини, на які посилається позивач, а саме стан здоров`я дитини у своєму позові є підставою для збільшення розміру аліментів (ст. 192 СК України), а не для зміни способу стягнення.
Отже, початковий спосіб стягнення аліментів визначений судовим рішенням від 02.06.2011 року у справа № 2-1221/2011, у твердій грошовій сумі. Так, відповідно до доданого до позовної заяви копії рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя по справі №2-1221/2011, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 були присуджені у твердій грошовій сумі, у зв`язку з нерегулярним характером доходу відповідача. 
Відповідачем сплачувались аліменти в більшій сумі ніж 832,00 гривень, а саме в розмірі встановленого мінімуму, що підтверджується доданим самим же позивачем до позовної заяви розрахунком заборгованості по сплаті аліментів, який дорече у серпні 2025 року, після повного розрахунку з відповідачем за надані послуги з будівельних робіт (підробітку) був сплачений відповідачем у повному обсязі, ще до того, як відповідач дізнався про звернення позивача з даним позовом до суду.
Окрім цього позивачу достеменно було відомо, що у відповідача є інша родина і що відповідач у 2015 році уклав повторно шлюб. 12.09.2015 року відповідач уклав шлюб з ОСОБА_7 , у якої були діти від першого шлюбу: донька - ОСОБА_8 , яка зараз вже повнолітня та син - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який наразі ще є неповнолітнім та біологічний батька якого у 2012 році за рішенням суду був позбавлений батьківських прав та участі в його утриманні та вихованні не приймає. Відповідач разом із дружиною та її двома дітьми з 2015 року проживають разом, ведуть спільне господарство та відповідач приймає участь, як у вихованні дітей дружини так і у їх утриманні.
Відповідач з 2011 року намагався і працевлаштуватись, і перебував на обліку в центрі зайнятості, потім був СОVID-19, а потім воєнний стан. А тому відповідач так і не зміг знайти достойну офіційну роботу, мав і має мінливий заробіток. Але при цьому, відповідач звертає увагу суду, що з 2011 року по 2024 рік він добровільно сплачував аліменти позивачу на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з 2016 року має зазначені позивачем у позові проблеми зі здоров`ям, що підтверджується власноручно написаною позивачем до Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі 10.04.2024 року заявою, про відсутність в неї претензій до відповідача по сплаті аліментів, які вона від нього отримувала на утримання доньки щомісяця, не дивлячись на те, що він не мав постійного місця роботи та постійного заробітку та з 2015 року в нього була вже інша родина та 2 неповнолітніх діток, який відповідач утримував, як своїх. Станом на 25.10.2025 рік відповідач не має заборгованості по сплаті аліментів.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 саме про зміну способу стягнення аліментів присуджених рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2011 року, справа № 2- 1221/2011р., а саме про стягнення з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до повноліття дитини — відмовити.
31.10.2026 року від представника позивачки – адвоката Ємець А.Ю. надійшла відповідь на відзив, в якій останній просить позовну заяву задовольнити.
05.11.2026 року від представника позивача - адвоката Боярської В.Л. надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких представник просить в задоволенні позову відмовити.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Ємець А.Ю. в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника, просили позовні вимоги задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Боярська В.Л. в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, просили в задоволенні позову відмовити.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що з 05.02.2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
02.06.2011 року рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя у справі №2-221/2011 з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 832,00 гривень, щомісяця, починаючи з 19.04.2011 року до повноліття дитини.
30.10.2013 року рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя у справі №337/2379/2013 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами було розірвано, та відновлено ОСОБА_4 дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ». 
Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда від 21.04.2016 року, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має діагноз Акушерський параліч Дюшена - Ерба з контрактурою згинання правого ліктьового суглоба.
Відповідно до пункту 10 вищевказаної Індивідуальної програми від 21.04.2016 року - програма реабілітації складена: уперше. Тобто на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів в 2011 році в дитини не було таких діагнозів, відповідно відбулось погіршення стану здоров`я дитини, що стало додатковою причино для звернення до суду з цим позовом.
Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда від 07.06.2018 року, діагноз залишився незмінний.
Крім того, дитина хворіє на міопію, на даний момент гострота зору -5 на одне око та -7 на інше, що підтверджується доданими до позову довідками.
Факт проживання дитини разом з позивачкою ОСОБА_1 відповідачем не оспорюється.
Як вбачається з довідки ОК-5, після стягнення з відповідача аліментів у 2011 році він офіційно був працевлаштований - 10 місяців в 2012 році; 7 місяців в 2013 році; 12 місяців в 2014 році; 9 місяців в 2015 році; 8 місяців в 2016 році; 6 місяців в 2017 році; 4 місяці в 2019 році; 12 місяців в 2020 році; 3 місяці в 2021 році. Тобто значний період часу після 2011 року відповідач був працевлаштований, що дає підстави стягувати з нього аліменти як в частці від доходу так і в твердій грошовій сумі.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Стаття 182 Сімейного кодексу України, передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд враховує: (1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; (2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; (3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Стаття 192 Сімейного кодексу України, передбачає зміну розміру аліментів, а саме розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.
Аналогічна позиція зазначена в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів», відповідно до якої розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України, нормами якого та ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-XІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини гарантовано, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.
Згідно з частинами 8, 9 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
У статті 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Крім того, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Відповідно до ст. 183 та 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження
Як вбачається з позовної заяви та наданих доказів, позивачка просить суд змінити спосіб стягуваних з відповідача аліментів з 832,00 гривень щомісячно, на частину від заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Як підставу для зміни способу стягуваних з відповідача аліментів, позивач зазначила, що на теперішній час зазначена сума є недостатньою для утримання дитини, її виховання та розвитку, піклування про здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною освіти, а тому з урахуванням вказаних обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, наявність норми про можливість зміни способу стягнення аліментів, вважає що позовні вимоги відповідають інтересам дитини, його рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, не погіршать його матеріального становища і визначення указаного способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька-відповідача відповідно до положень Закону.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» передбачено, що для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум становить - 3512,00 гривень.
Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитини не може меншим ніж 1756,00 гривень.
Крім того, суд зазначає, що якщо платник аліментів не працює або приховує свої реальні доходи, ст. 195 СК України встановлює спеціальний механізм захисту прав дитини: заборгованість визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. 
Таким чином, аргумент відповідача про «нестабільний дохід» не є підставою для відмови у позові, а навпаки, підтверджує необхідність застосування такого способу стягнення (1/4 частки), який унеможливить для відповідача ухилення від сплати аліментів у належному розмірі, посилаючись на відсутність офіційної роботи. Фактично на даний час відповідач сплачує аліменти у мінімально передбаченому законодавством розмірі, а саме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це передбачено ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Підстави сплачувати аліменти у мінімально гарантованому розмірі відповідач не навів.
Щодо утримання відповідачем дітей дружини з якою він перебуває у шлюбі, суд виходить з такого.
Позбавлення батьківських прав не є підставою для сплати відповідачем аліментів на дитину своєї дружини, оскільки відповідно до статті 166 СК України, при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, суд одночасно ухвалює рішення про стягнення аліментів на дитину. Тобто обов`язок по утриманню своєї біологічної дитини залишається на батькові, навіть якщо він був позбавлений батьківських прав. 
Добровільне взяття відповідачем зобов`язань по утриманню чужої дитини не може бути підставою для зменшення його обов`язків по відношенню до рідної доньки ОСОБА_3 .
Аргументи відповідача про те, що медичні висновки датовані 2016-2019 роками, є безпідставними, оскільки захворювання є хронічними та невиліковними. Через воєнний стан в Україні та перебування за кордоном, позивач не має об`єктивної можливості проходити повторні обстеження в Україні, а дія наявних документів про інвалідність продовжується автоматично на час дії воєнного стану. Таким чином, наявне значне погіршення здоров`я дитини та суттєве збільшення витрат на її утримання, в тому числі і лікування, що є безумовною підставою для застосування ст. 192 СК України.
При прийнятті рішення щодо зміни способу стягнення аліментів, суд бере до уваги те, що аліменти є необхідністю для забезпечення нормальних матеріальних умов життя малолітньої дитини, а також наявність можливості відповідача надавати аліменти саме у заявленій у позові частці від заробітку, у зв`язку з чим дійшов висновку про задоволення позову та зміну способу стягнення аліментів, стягуваних з відповідача на підставі рішення суду.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи звільнення позивачки від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1331,20 гривня.
Керуючись статтями: 10, 11, 60, 76-81, 133, 141, 258, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.
Змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 02.06.2011 у справі №2-1221/2011, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини (однієї чверті) з усіх видів його для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1331,20 гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Ісаков Д.О.