20.08.2026 
Справа № 337/2898/26
Провадження № 2/337/2362/2026
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя
у складі головуючого судді Кучерука І.Г.
з участю секретаря Роман Д.В.
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення,
в с т а н о в и в :
Представниця КП «Водоканал» звернулась до суду з позовом до відповідачки про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, вказавши, що відповідачка проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , користується послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі, у зв`язку з чим, за період з 01.04.2019 року по 31.03.2026 року утворилась заборгованість у сумі 37529,58 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, а також стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3328 грн.
Ухвалою суду від 13.05.2026 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін.
Представниця позивача до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить винести заочне рішення.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, повідомлялася належним чином, шляхом направлення листа рекомендованою кореспонденцією на зареєстровану адресу відповідачки, та шляхом розміщено оголошення про час і місце розгляду справи на офіційному веб-порталі суду, будь яких заяв не надала.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Суд, за відсутності підстав для відкладення або оголошення перерви в судовому засіданні, передбачених ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
У суду є підстави для ухвалення заочного рішення, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 21.08.1997 року.
На момент виникнення спірних правовідносин, відносини учасників спору регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
За визначенням, наданим у статті 1 цього Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Згідно із приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення із оплати житловою - комунальних послуг.
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць; оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №546 від 28 жовтня 1999 року «Про порядок оплати послуг за водоспоживання і водовідведення» збір абонентної платні з населення за водокористування і водовідведення проводиться окремо від інших комунальних послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал».
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в повному обсязі, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Вказана позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).
Згідно з п. 2.2 нової редакції статуту КП «Водоканал», затвердженого 30.07.2025 року рішенням Запорізької міської ради, предметом діяльності підприємства є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям міста й області питної води відповідно до існуючого Державного стандарту та з переданими на експлуатацію Підприємству параметрами мереж і споруджень.
Договір між сторонами про надання послуг не укладався.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року №85 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. №690», затверджені типові форми договорів, у тому числі форма типового публічного договору приєднання з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
На виконання вищезазначених вимог закону, 01.03.2022 року на офіційному веб-сайті органу місцевої самоврядування https://zp.gov.ua та на офіційному веб-сайті КН «Водоканал» http://www.vodokanal.zp.ua було розміщено текст публічного договору приєднання.
Відповідно ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», публічні договори приєднання вважають укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору (тобто з 01.04.2022 року) на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
Таким чином з 01 квітня 2022 року за адресою АДРЕСА_1 укладено публічний договір.
За період з 01.04.2019 року по 31.03.2026 року позивач КП «Водоканал» надав послуги відповідачці з водопостачання води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , які відповідачкою сплачені не в повному обсязі і розмір заборгованості склав 37529,58 грн., що підтверджується наданим суду відповідним розрахунком який складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум за кожен місяць та довідкою по особовому рахунку № НОМЕР_1 .
10.06.2026 року до суду по системі «Електронний суд» від представниці позивача Нечет О.В. надійшла заява якою повідомлено, що по справі за позовом КП «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, станом на 10.06.2026 борг сплачений відповідачкою в повному обсязі. Судовий збір не оплачений.
Повноваження представниці позивача Нечет О.В. підтверджені електронною довіреністю від 24.04.2026 року в порядку передоручення з обмеженням права передоручення іншим особам. 
Таким чином представниця позивача фактично не підтримує позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачкою після пред`явлення позову. 
Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Судом встановлено, що під час розгляду справи, відповідачкою врегульована заборгованість мирним шляхом, що підтверджено представником позивача у письмовій заяві. Однак, відповідачкою не повернуто сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір.
Сплата позивачем, при подачі позову до суду, судового збору підтверджена Платіжною інструкцією № 20730 від 22.04.2026 року на суму 3328 грн. 
У постанові КЦС ВС від 5 серпня 2026 року у справі № 953/10140/25 (провадження № 61-7158св26) роз`яснив, що розподіл судових витрат є імперативною нормою для суду. Суд зобов`язаний здійснити належний розподіл як за заявою учасника, так і з власної ініціативи, забезпечуючи захист майнових інтересів позивача та державного бюджету.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, в силу ч.3 ст.142 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати пов`язанні з розглядом справи, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 3328 грн.
Керуючись ст. 82, 89, 142, 229, 247, 263, 264, 279-289, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Комунального підприємства «Водоканал» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП. НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» ( адреса: м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61, ЄДРПОУ 03327121) судовий збір у розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн.
В іншій частині позову – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: І.Г.Кучерук