№ 207/7251/25 
№ 2-др/207/22/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року Південний районний суд міста Кам`янського у складі: 
головуючого судді    Подобєд О.К.
при секретарі     Рубцовій К.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Південного районного суду міста Кам`янського від 06.05.2026 року позовні вимоги ТОВ «Фінпром маркет» про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі. Та стягнуто заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору. При ухвалені цього рішення судом не вирішувалось питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.
До суду надійшла заява ТОВ «Фінпро маркет» про винесення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, в якій він просить стягнути з відповідача на їхню користь судові витрати на надання професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 4500,00 грн. 
Сторони в судове засідання не з`явились. 
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Згідно з вимогами ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, у ряді постанов Верховного Суду у справах №922/676/21 від 14 грудня 2021 року, №905/716/20 від 8 квітня 2021 року, №916/2087/18 від 31 березня 2021 року, №922/3812/19 від 10 грудня 2020 року зазначається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Окремо існує норма щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу - з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Судова практика наразі сформувала широкий перелік доказів, які можуть слугувати підтвердженням заявленого розміру витрат. Такими доказами можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг, тощо.
Відшкодування витрат на оплату послуг адвоката здійснюється за наявності документального підтвердження витрат, а саме платіжного доручення про сплату коштів. У разі неподання відповідних документів у суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.
Розмір відшкодування не повинен бути неспівмірним, тобто явно завищеним. Суд з урахуванням матеріалів конкретної справи, зокрема ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність.
Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.
На підтвердження факту надання правничої допомоги представником позивача надано договір про надання правничої допомоги, додаткова угода до нього, звіт про виконану роботу та платіжну інструкцію з якої вбачається, що вартість надання послуг адвоката становить 4500,00 грн., які представник позивача просить стягнути з відповідача.
При розподілі судових витрат суд враховує, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості задоволено повністю, тому в силу п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача.
Враховуючи, що при ухваленні судом рішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось, наявні підстави для винесення додаткового рішення по справі. 
Керуючись ст.ст. 141, 259, 270 ЦПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити. 
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №207/7251/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Стягнути з  ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» судові витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 4500 гривень 00 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя        Подобєд О.К.