Справа № 752/22287/26 
Провадження №: 3/752/6289/26 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2026 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Вдовиченко О.О., розглянувши справу про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , 
У С Т А Н О В И В :

13 серпня 2026 року о 00 год. 15 хв., у м. Києві по Столичному шосе 98 км., водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольорів та спеціальних звукових сигналів, не зупинився. В подальшому був зупинений шляхом переслідування із використанням звукових спеціальних сигналів та проблискових маячків синього і червоного кольорів на патрульному автомобілі КІА SPORTAGE днз НОМЕР_2 (на синьому фоні) на вул. Новопирогівська 33 шляхом блокування ТЗ, чим водій ОСОБА_1 порушив п. 2.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Крім того, 13 серпня 2026 року о 00 год. 15 хв., у м. Києві по Столичному шосе 98 км., водій ОСОБА_1 керував ТЗ BMW 520D днз НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці за допомогою технічного пристрою Drager Alcotester 7510, результат огляду становить 0.69 %(проміле), чим водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину категорично не визнав, просив визнати огляд на тсан сп`яніння недійсним, а результати - неналежним доказом відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, закрити провадження у справі та надав заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, ОСОБА_1 вважає складений протокол незаконним, а процедуру огляду - проведеною з грубими порушеннями законодавства, з огляду на таке: 13 серпня 2026 року під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Drager. Однак, всупереч санітарним нормам та інструкції з експлуатації приладу, поліцейський самостійно здійснив видих (дунув) у мундштук/прилад до того, як надати його йому. Лише після цього поліцейський передав розпакований та вже використаний ним мундштук ОСОБА_1 для проходження тесту. Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд, проведений з порушенням встановленого порядку, вважається недійсним. Відповідно до Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння (наказ МВС/МОЗ №1452/735), огляд проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу. Використання неналежним чином підготовленого або вже використаного мундштука спотворює результати вимірювання та унеможливлює встановлення об`єктивної істини. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що факт здійснення видиху в прилад самим поліцейським перед оглядом підтверджується безперервним відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів (боді-камер) поліцейських, які здійснювали оформлення.
Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, зокрема переглянувши у судовому засіданні долучений до справи відеозапис, суд дійшов висновку про таке.
Так, відповідно до п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Частина 1 статті 122-2 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.
З огляду на наведені обставини та порушення п. 2.4 ПДР України, ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Відповідно до п. 2.9.а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з вимогами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Водночас ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
При цьому, особа реалізувала своє право володіти та керувати транспортним засобом, а значить погодилася виконувати додатково покладені на неї обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України, пунктом 2.9.а яких заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, водій  ОСОБА_1 керуючи ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, порушив вимоги п. 2.9.а ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень встановлено дослідженими доказами в справі, зокрема:
- протоколами про вчинення адміністративних правопорушень серії ЕПР1 № 744230 та № 744241 від 13 серпня 2026 року, в якому зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.08.2026 (00 год 23 хв), в якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 прилад ARMF -0249, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння - 0,69%;
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА 3 770431 від 13.08.2026;
- відеозаписами з боді-камер поліцейських, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 , зазначеним у запереченні на протокол, суд зазначає наступне.
Насамперед суд зазначає, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить окремої процедури визнання доказів недопустимими за наслідками розгляду відповідного клопотання. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно зі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відтак доводи захисника щодо неналежності, недопустимості та недостатності доказів оцінюються судом не як окреме процесуальне питання, а в межах оцінки всієї сукупності доказів під час вирішення справи по суті.
Доводи  ОСОБА_1 про те, що поліцейський самостійно здійснив видих (дунув) у мундштук/прилад та передав розпакований та вже використаний ним мундштук ОСОБА_1 для проходження тесту спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Так, відповідно до відеозапису, що міститься на диску з написом «ЕПР1 744230 ОСОБА_1 . І ч.», о 00:50:36 год. (відео починаючи з 30 хв. 10 с.) поліцейський для перевірки справності приладу здійснив видих у мундштук, впевнившись ,що прилад справний, він продемонстрував як правильно робити видих в мундштук та який звук має видавати прилад, після чого, о 00:51:07 год. (відео з 30 хв. 41 с.) розпаковує та змінює мундштук, а також говорить: «беру останню чисту трубку, щоб ти після мене не передував».
Таким чином, долучені до матеріалів справи відеозаписи не містять даних, які б свідчили про те, що такі, у розумінні ст. 251 КУпАП, є неналежним доказом у справі.
Вказані відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
На відеоматеріалах зафіксована подія за участі ОСОБА_1 у хронологічній послідовності.
Надані відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП,.
З огляду на наведені обставини ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оскільки ОСОБА_1 вчинив два правопорушення, суд вважає необхідним застосувати правила ч. 2 ст. 36 КУпАП, згідно з якою, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відноситься до числа більш серйозних, оскільки санкція цієї статті передбачає більш суворіше стягнення, ніж санкція ст. 124 КУпАП, з огляду на що адміністративне стягнення необхідно призначити в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Беручи до уваги положення ст. 33 КУпАП, необхідним і достатнім убачається накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає безальтернативне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
На підставі ч. 5 ст. 4, ст. 9 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір підлягає стягненню з правопорушника на користь держави в сумі 665 грн. 60 коп.
Також, ОСОБА_1 подав заяву про розстрочку виконання постанови, оскільки у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем не має змоги сплатити штраф у розмірі 17000 гривень єдиним платежем.
Відповідно до вимог ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.
Положеннями ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.
Враховуючи зазначене, заява ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови підлягає задоволенню.
Ураховуючи викладене, керуючись ст. 23, 33, ч. 1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130, 283, 284, 287, 294, 303, 307, 308 КУпАП та ст. 3, 4 Закону України «Про виконавче провадження»,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у дохід держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Розстрочити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сплату суми штрафу у розмірі 17 000 грн., строком на 6 (шість) місяців.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення.

Суддя О.О. Вдовиченко