ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 676/2317/22
Провадження № 22-ц/820/1290/26

Хмельницький апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., П`єнти І.В., Талалай О.І.,
секретар судового засідання Кошельник В.М.,
з участю позивача та його представника,
представника відповідача,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2026 року, суддя Вдовичинський А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Гуменецької сільської ради, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Рудяк Тетяна Вячеславівна, про визнання заповіту недійсним, 

встановив:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Гуменецької сільської ради, ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Рудяк Т.В., в якому просив визнати недійсним заповіт, складений 19.11.2021 ОСОБА_3 , який посвідчено секретарем виконкому Гуменецької сільської ради, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 19.11.2021, зареєстрований в реєстрі за №7-28. 
В обґрунтування позову вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір, ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина. До складу спадщини увійшло домоволодіння, розташоване в с. Нігин, Кам`янець-Подільського району. 
Матір до дня смерті проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 , разом із нею був зареєстрований також і він. 
За два тижні до смерті, матір не розмовляла, за межі будинку не виходила, була лежачою. Останніми роки життя матір не усвідомлювала своїх дій, була «розсіяна» в думках та бажаннях. 
Він постійно проживав в одному селі з матір`ю, щодня її провідував, дружина готувала їжу для матері, вони доглядали її, купували ліки і все необхідне, обробляли земельну ділянку, допомагали по господарству, здійснювали ремонт будинку. 
Матір не повідомила про намір скласти заповіт на іншу особу.
За тиждень до смерті мати була у безпорадному стані, не їла, не пила. За три дні до смерті він викликав швидку медичну допомогу у зв`язку із погіршенням стану здоров`я. 
На переконання позивача, матір у зв`язку із хворобою, неможливістю розмовляти, не могла вчиняти жодних дій, пов`язаних із розпорядженням майном та складанням заповіту, оскільки не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувала ними. 
На думку позивача заповіт, складений з порушенням вимог, встановлених для посвідчення заповіту фізичною особою, яка не могла самостійно прочитати та усвідомити зміст вчинюваного правочину, який мав би бути посвідчений в присутності свідків, є недійсним. 
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.03.2026 в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що твердження ОСОБА_1 та його представника про те, що заповіт посвідчено з порушенням процедури, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи. 
Ці твердження було спростовано в судовому засіданні поясненнями свідків.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги послався на неправильну оцінку судом доказів у справі, неповне встановлення усіх обставин справи, порушення норм матеріального права. 
Зокрема, суд не надав належної правової оцінки тій обставині, що в процесі посвідчення спірного заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування не пересвідчилася щодо дієздатності ОСОБА_3 , чи могла остання самостійно прочитати та (чи) усвідомити зміст вчинюваного правочину, який мав би бути посвідчений у присутності свідків, враховуючи повне неусвідомлення заповідачем своїх дій та неможливість керувати ними внаслідок важкої хвороби. 
У відзиві на апеляційну скаргу Гуменецька сільська рада проти апеляційної скарги заперечила, підтримала висновки суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечив, вказав, що в даній справі посмертна судово-психіатрична експертиза не проводилась, а інші наявні у справі докази свідчать про те, що ОСОБА_3 в момент вчинення заповіту розуміла значення своїх дій і могла ними керувати.
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги. 
Представник відповідача в суді проти апеляційної скарги заперечив. 
Інші учасники справи, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в суд не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була матір`ю позивача ОСОБА_1 та бабою відповідача ОСОБА_2 .
Згідно з випискою з епікризу ОСОБА_3 перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Кам`янець-Подільська міська лікарня» з 05.05.2021 по 21.05.2021 з діагнозом: «злоякісне новоутворення головки підшлункової залози, механічна жовтяниця, ускладнення К72.1 Хронічна печінкова недостатність, ускладнення К.83.1 закупорка жовчної протоки, ускладнення С78.7 вторинне злоякісне новоутворення печінки, супутнє захворювання ОСОБА_4 сліпої кишки, II стадія, III клінічна група». Проведено хірургічну операцію: 12.05.2021 - холецистохоледохостомія. Післяопераційний період пройшов без ускладнень. Виписана з поліпшенням (а.с. 86, т. 1).
Відповідно до епікризу ОСОБА_3 перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Кам`янець-Подільська міська лікарня» з 15.06.2021 по 19.06.2021 з діагнозом: «С25.0 злоякісне новоутворення головки підшлункової залози, IV стадія, II клінічна група, ускладнення К72.1 Хронічна печінкова недостатність, ускладнення С78.7 метастатичне ураження печінки, ускладнення D63.0 анемія при новоутворенні (С00-D48+), супутнє захворювання ОСОБА_4 сліпої кишки, II стадія, III клінічна група» (а.с. 84, т. 1).
ОСОБА_3 перебувала також на лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Кам`янець-Подільська міська лікарня» з цим діагнозом і в період з 23.07.2021 по 09.08.2021, про що також зазначено в епікризі (а.с.85, т. 1).
19.11.2021 ОСОБА_3 , за місцем свого проживання, в будинку АДРЕСА_1 , було складено заповіт, посвідчений старостою села Нігин Сосулою О.М., зареєстрований в реєстрі за №7-28. Цим заповітом ОСОБА_3 заповіла все своє майно, нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом матиме право, онуку ОСОБА_2 (а.с. 62, т. 1).
Зазначений заповіт було зареєстровано 09.12.2021 в Хмельницькій регіональній філії ДП «Національні інформаційні системи», номер у спадковому реєстрі 68811443 (а.с. 88, т. 1).
21.11.2021, в с. Нігин, Кам`янець-Подільського району, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла (а.с. 7,т. 1).
На день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в буд. АДРЕСА_1 . Разом з нею в будинку був зареєстрований, в тому числі і на день її смерті, ОСОБА_1 , який є інвалідом 3-ї групи загального захворювання довічно (а.с. 5, 10, т. 1).
17.12.2021 приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного округу Рудяк Т.В. було відкрито спадкову справу №53/2001 (а.с. 64, т. 1). 
Згідно з висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №522/523/23-26 від 30.05.2023 (а.с. 172-177, т. 1), підпис від імені ОСОБА_3 в заповіті від 19.11.2021, зареєстрованому в реєстрі за №7-28, посвідченому старостою с. Нігин Сосулою О.М. (а.с. 142) та підпис від імені ОСОБА_3 у заповіті від 19.11.2021, зареєстрованому в реєстрі за №7-28, посвідченому старостою с. Нігин ОСОБА_5 , який надано приватним нотаріусом Рудяк Т.В. (а.с. 151), виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів. 
Надати відповідь на питання: «Чи виконано підпис від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нігин Кам`янець-Подільського району Хмельницької області в заповіті від 19.11.2021 (а.с. 142, а.с. 151), в графі «Підпис» самою ОСОБА_3 або іншою особою?» не представилося за можливе у зв`язку із обмеженим обсягом корисної графічної інформації, яка міститься у досліджуємому підписі, значною деформацією його елементів.
Згідно з висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №3056/3057/23-26 від 15.02.2024 (а.с. 219-228, т. 1), підпис від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нігин, Кам`янець-Подільського району в заповіті від 19.11.2021 (а.с. 142, 151) виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів. 
Надати відповідь на питання: «Чи виконано підпис від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нігин, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області в заповіті від 19.11.2021 року (а.с. 142, 151) в графі «Підпис» самою ОСОБА_3 або іншою особою?» не виявилося за можливе по причині, вказаній в дослідницькій частині (встановити більшу кількість суттєвих ознак – як збіжностей, так і розбіжностей – експерту не вдалося через обмежений обсяг корисної графічної інформації, яка міститься у досліджуємому підписі, що обумовлено значною деформацією його елементів та унеможливлює провести ідентифікацію особи).
Згідно з висновком експерта №СЕ-19/123-25/73-ПГ від 05.05.2025 (а.с. 77-81, т. 2) дати відповідь на питання «Чи виконано підпис від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нігин, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області в заповіті від 19.11.2021 (а.с. 142, 151) в графі «Підпис» самою ОСОБА_3 або іншою особою?» не виявилося можливим.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка є рідною сестрою позивача пояснила, що не було таких випадків, коли б ОСОБА_3 не пам`ятала людей чи то не розуміла значення своїх дій. Про складення заповіту було вирішено наперед, вона допомагала із підготовкою до посвідчення заповіту, оскільки в період карантину були труднощі з прибуттям нотаріуса та посвідченням заповіту. За місяць до смерті ОСОБА_7 посварився із ОСОБА_3 , яка сама вирішила заповісти належне їй майно внукові. При цьому, знеболюючий препарат було дано ОСОБА_3 наступного дня після складення заповіту, до того знеболюючі не надавалися. 
Свідок ОСОБА_5 в суді пояснив, що ОСОБА_3 йому повідомила, кому має намір заповісти усе своє майно. Він, в свою чергу, це записав і продублював в тексті заповіту, який набрав в старостаті. Під час процедури посвідчення заповіту ОСОБА_3 розмовляла чітко, прочитала та підписала заповіт власноручно, як змогла.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з частиною другою статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
Необхідно враховувати, що як заінтересовані особи, повноважні пред`являти позовні вимоги про визнання заповіту недійсним відповідно до частини другої статті 1257 ЦК України, можуть розглядатися виключно особи, суб`єктивні спадкові права яких, що виникають відповідно до норм книги шостої ЦК України (спадкоємців за законом, спадкоємців за іншим заповітом, відказоодержувачів), порушені у зв`язку із вчиненням (складанням) недійсного (за їх твердженням) заповіту.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Право на заповіт, відповідно статті 1234 ЦК України, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.
Відповідно до вимог частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами першою-п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Заповіт є правочином, а тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила.
Загальні вимоги до форми заповіту встановлено статтею 1247 ЦК України, якою передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення та має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.
Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).
У статті 1253 ЦК України передбачено, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути:
1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт;
2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.
Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою (пункти 1.7, 1.8, 1.11 глави 3 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, №296/5 (далі - Порядок №296/5)).
У пунктах 3-8 глави 9 Порядку №296/5 передбачено, якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документа та в посвідчувальному написі. Якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, має вади зору або з інших причин не має змоги самостійно прочитати документ, нотаріус уголос прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка.
Статтею 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним.
Так, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині третій статті 203 ЦК України.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №466/9242/21, від 10.04.2024 у справі №683/1110/21.
За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.
У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.
Отже, заповіт, як односторонній правочин, підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти:
1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі;
2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту);
3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).
Відповідно до змісту наведених норм дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону, є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.
Відповідно до статей 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд першої інстанції, врахувавши результати проведених судово-почеркознавчих експертиз, показання свідків, дійшов правильного висновку щодо недоведеності позовних вимог.
Посилання апелянта на ту обставину, що за наслідком проведених судових почеркознавчих експертиз суду слід було дійти висновку про те, що ОСОБА_3 не могла керувати власними діями, оскільки характер проставленого підпису вказує на тяжку хворобу, колегія суддів відхиляє. 
Суд першої інстанції, в сукупності з іншими доказами, надав належну оцінку фактичним обставинам справи та дійшов обґрунтованого висновку про те, що саме ОСОБА_3 було здійснено підпис в спірному заповіті, що підтвердили в суді свідки. 
Доводи ОСОБА_1 зводяться загалом до того, що спадкодавець ОСОБА_3 не усвідомлювала значення своїх дій при складенні заповіту, відтак не могла здійснити вільного волевиявлення напередодні смерті з огляду на тяжку хворобу.
Відповідні доводи були належним чином оцінені судом першої інстанції. Доказів щодо неможливості спадкодавця керувати своїми діями чи усвідомлювати їх, а також наявності фізичних вад ОСОБА_3 , які б не дозволили їй прочитати складений заповіт, матеріали справи не містять.
Та обставина, що підпис ОСОБА_3 було виконано в умовах істотного порушення письмово-рухових функцій сам по собі не доводить факту неусвідомлення ОСОБА_3 значення вчинюваних нею дій при укладанні спірного правочину.
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 07 липня 2026 року.

Судді: Р.С. Гринчук

І.В. П`єнта

О.І. Талалай