ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА  
справа № 753/14042/26
провадження № 1-кп/753/1941/26

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2026 р. 

Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий       суддя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання    ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 22024000000000821 від 17.09.2024 з угодою про визнання винуватості від 25.06.2026 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, працюючого неофіційно механіком в автосервісі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор        ОСОБА_4 ,
захисник        ОСОБА_5 (в режимі 
відеоконференції),
обвинувачений       ОСОБА_3 ,

встановив:
Обвинувальний акт з додатками та угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_3 надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 26 червня 2026.
Відповідно до висунутого обвинувачення органом досудового розслідування, у невстановлений період часу, але не пізніше квітня 2020 року, ОСОБА_3 через всесвітню мережу Інтернет дізнався про те, що за допомогою попередньо налаштованого комп`ютерного програмного забезпечення «SimClient», електронно-обчислювальних машин - комп`ютерів, SIM-банків та SIM-карт постачальників послуг мобільного зв`язку, підключених в єдину всесвітню мережу Інтернет, за відповідну плату можливо надавати в оренду російському онлайн-сервісу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » віртуальні мобільні номери телефонів. 
А тому, ОСОБА_3 , переслідуючи корисливу мету, за невстановлених обставин вийшов на контакт із невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка виконувала функції адміністратора, з якою з`ясував умови співпраці та отримав інформацію, що для роботи на вказаній платформі необхідно придбати спеціальне обладнання, яке у порушення вимог Закон України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах» та «Про електронні комунікації» дозволяє вчиняти незаконне втручання в роботу автоматизованих мереж оператора мобільного зв`язку. 
З метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем та мереж електрозв`язку ОСОБА_3 , у невстановленому місці, дату та час, однак не пізніше 30.04.2020 придбав SIM-банк з функцією зміни ІМЕІ (International Mobile Equipment Identity - міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання) на 32 плати розширення (кожна з яких має індивідуальний ІМЕІ) для сім-карт оператора мобільного зв`язку з можливістю їх «гарячої» заміни/встановлення, тощо. 
На виконання спільного злочинного умислу, направленого на несанкціоноване втручання в роботу електронних комунікаційних мереж мобільних операторів з метою отримання прибутку, ОСОБА_3 , мав під`єднати сім-карти мобільного оператора в SIM-банки та за допомогою програмного забезпечення «SimClient» протиправно здійснювати налаштування надходження отриманих даних оператора стільникового зв`язку на сервера російського онлайн-сервісу « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
З метою унеможливлення блокування його діяльності операторами мобільного зв`язку та приховання своєї діяльності, ОСОБА_3 , повинен був здійснювати систематичну заміну сім-карт в SIM-банках та підміну міжнародних ідентифікаторів мобільного обладнання (ІМЕІ) в платах розширення для сім-карт.
ОСОБА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, що виконувала функції адміністратора, у точно невстановлений час, але не пізніше квітня 2020 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу електронних комунікаційних мереж, на виконання наданих інструкцій, на ноутбуці «HP», serial-2CE030049M, встановив програмне забезпечення «SimClient», під`єднав до нього SIM-банк з функцією зміни ІМЕІ на 32 плати розширення (кожна з яких має індивідуальний ІМЕІ) для сім-карт оператора мобільного зв`язку з можливістю їх «гарячої» заміни/встановлення, тощо, та підключив до мережі Інтернет і розпочав роботу з російським онлайн-сервісом « ІНФОРМАЦІЯ_2 », не маючи при цьому дозволу компаній ПрАТ «Київстар», ПрАТ «ВФ Україна», ТОВ «Лайфселл», на використання ідентифікаційних телекомунікаційних карток з присвоєним унікальним абонентським номером (сім-карток) в телекомунікаційному обладнанні (такі як SIM-банк), чим порушив підпункт 13 пункту 36 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг».
В подальшому, ОСОБА_3 , у період часу до 25 квітня 2024 року, на виконання спільного із невстановленою особою злочинного умислу, спрямованого на несанкціоноване втручання в роботу електронних комунікаційних мереж, з метою унеможливлення блокування діяльності оператором мобільного зв`язку та приховання своєї діяльності, систематично здійснював придбання сім-карток українських мобільних операторів ПрАТ «Київстар», ПрАТ «ВФ Україна», ТОВ «Лайфселл» та забезпечував їх своєчасну заміну в SIM-банках для функціонування т.зв. «ботоферми», котру за матеріальну вигоду надавав у користування російському онлайн-сервісу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який здає в оренду віртуальні мобільні ідентифікатори для реєстрації облікових записів, у т.ч. фейкових, на різноманітних Інтернет-платформах, соціальних мережах для негативного впливу на інформаційний простір, як регіону так і держави загалом, тощо. 
Використані ОСОБА_3 , SIM-банки, призначені для агрегації 32 SIM-карт в одному пристрої, здійснення централізованого управління SIM-картами, їх «гарячої» заміни/встановлення, тощо, та дозволяють змінювати значення їх параметрів ІМЕІ.
ОСОБА_3 , використовував програмно-апаратне обладнання, що складається з SIM-банку з 32 платами розширення та ноутбука «HP», serial-2CE030049M, з програмним забезпеченням з назвою «SimClient», що входили до однієї електронної комунікаційної мережі, що могла бути призначеною для маршрутизації трафіка послуг міжособистісних електронних комунікацій з використанням нумерації - трафіку послуг голосових електронних комунікацій, текстових та/або мультимедійних повідомлень для здійснення зв`язку з номером (номерами) з національного чи міжнародних планів нумерації.
За допомогою програмного забезпечення з назвою «SimClient», виявленого серед інформаційного наповнення ноутбука «HP», serial-2CE030049M, здійснювалася заміна ІМЕІ радіомодулей, які застосовувалися в SIM-банку з 32 платами розширення.
Відповідно до нормативних документів Європейського інституту телекомунікаційних стандартів (ETSI), IMEI - це унікальний номер, який присвоюється кожному мобільному пристрою окремо. Тобто, кожен мобільний термінал (телекомунікаційне обладнання, яке має GSM модуль) може мати лише один унікальний ІМЕІ.
Таким чином, підміна ІМЕІ є спотворенням інформації про кінцевого абонента та його обладнання для здійснення несанкціонованого доступу, а отримання інформації серверами, які знаходяться поза межами України, свідчить про доступ до неї фізичних та/або юридичних осіб, що не мають відповідного доступу.
Внаслідок спільних умисних дій ОСОБА_3 , та невстановленої на даний час особи, російський онлайн-сервіс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » отримав несанкціонований доступ до мережі операторів мобільного зв`язку, з використанням якого невстановленими особами номери мобільного зв`язку використано для масової реєстрації електронних поштових скриньок та облікових записів у мережі Інтернет, які в подальшому використовувалися для вчинення ряду інших кримінальних правопорушень, зокрема шахрайських дій, а також для здійснення масових розсилок завідомо неправдивих повідомлень про загрозу мінування об`єктів критичної та соціальної інфраструктури, включаючи заклади освіти та торговельно-розважальні центри, чим, в подальшому, спричиняються дестабілізація громадської безпеки, порушення нормальної діяльності установ та створення загрози життю і здоров`ю громадян.

За наведених обставин суд вважає доведеним вчинення, ОСОБА_3 несанкціонованого втручання в роботу мережі електрозв`язку, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 362 КК України (в редакції Законів № 908-IV від 05.06.2003, № 2289-IV від 23.12.2004; із змінами, внесеними згідно із Законом № 770-VIII від 10.11.2015).
25 червня 2026 між прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4  та підозрюваним ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання, оскільки при укладенні даної угоди дотримані вимоги та правила КПК України. 
Захисник просив затвердити угоду, з огляду на її відповідність приписам закону. 
Обвинувачений зазначив, що визнає свою винуватість в повному обсязі, буде виконувати свої зобов`язання та просив суд затвердити угоду.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та угоду про визнання винуватості, приходить до наступного висновку.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з приписами ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Відповідно до пункту 1 частини 4 вказаної статті угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). 
Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно умов даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого  ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 361 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений повністю визнав свою винуватість.
Так, згідно даної угоди ОСОБА_3 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувального акту у судовому провадженні.
Також вказаною угодою визначено покарання, яке ОСОБА_3 має понести за вчинені ним кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 361 КК України - 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання та покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
Судом встановлено, що  ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином. Обвинувачений повністю визнав свою винуватість, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд приймає до уваги зазначені обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , внесення обвинуваченим на рахунок Збройних сил України коштів в сумі 50 000 грн., що суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України.
При цьому судом на виконання вимог ст. 474 КПК України, з`ясовано, обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано у разі затвердження угоди судом. 
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Перевіряючи дану угоду на відповідність інтересам суспільства, суд виходить з того, що угода про визнання винуватості являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів: з одного боку держави (публічний або суспільний інтерес), з іншого - підозрюваного або обвинуваченого.
Кримінальний процесуальний кодекс України не містить визначення суспільного інтересу. В узагальненому вигляді суспільний інтерес являє собою інтерес суспільства або усередненого представника цієї спільноти, пов`язаний із забезпеченням його благополуччя, стабільності, безпеки та сталого розвитку.
В угоді щодо суспільного інтересу не зазначається, разом з тим, при її укладанні прокурор зобов`язаний врахувати наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, а також наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень (п. 3, 4 ч. 1 ст. 470 КПК України).
Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, наявні матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку, що умови угоди, укладеної між прокурором та підозрюваним, відповідають суспільним інтересам з огляду на наступне.
Затвердження угоди про визнання винуватості матиме вплив на усвідомлення іншими особами караності злочинних діянь, сприятиме прагненню суспільства до правомірної поведінки, гарантуватиме невідворотність покарання, а також забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінального провадження, досягнення цілей та завдань кримінального провадження при мінімальних витратах державних ресурсів, особистих ресурсів учасників кримінального провадження, а також зменшить навантаження на прокуратуру, адвокатів і суд.
Затвердження угоди свідчитиме про ефективне здійснення судового провадження, яке забезпечить притягнення обвинуваченого  ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 362 КК України з метою виправлення останнього, а також сприятиме запобіганню повторному вчиненню кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених Кримінальним кодексом України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди між прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 та призначення останньому узгодженого сторонами покарання.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченої на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст. 100, 373, 374, 475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 25.06.2026 між прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 , звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Зобов`язати ОСОБА_3 відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили речові докази: 2 сім банки в якому розміщені сім-карти в кількості по 32 штуки, ноутбук «HP» serial 2 СЕ030049М, мобільні телефони Iphone X imei НОМЕР_1 , Iphone S, Iphone 6S imei НОМЕР_2 , Iphone 13 Pro imei НОМЕР_3 , imei НОМЕР_4 , які знаходяться в Головному слідчому управління СБУ України - конфіскувати; сім карток оператору мобільного зв`язку «Київстар» в кількості 224 штуки, конверти до стартових пакетів Vodafone в кількості 29 штук, конверти до стартових пакетів Київстар в кількості 12 штук, 67 сім карток оператора мобільного зв`язку «Lifecell» та один тримач на номер НОМЕР_5 , 6 сім карток оператора мобільного зв`язку Vodafone та чотири тримачі до сім-карток вказаного оператора, 14 сім карток оператора мобільного зв`язку «Lifecell», 29 стартових пакетів оператора мобільного зв`язку Vodafone, блокнот в обкладинці червоного кольору з написом Vodafone, зошит з написом «Giant Gallery», записник з чорним переплетом у вигляді пружини та розпису у вигляді зебри, які знаходяться в Головному слідчому управління СБУ України - знищити.

Стягнути з  ОСОБА_3 на користь держави 9550 грн. 80 коп. на рахунок проведення експертизи.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку в день його проголошення вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому. 

Суддя           ОСОБА_1