ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 року     м. Чернівці 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою адвоката Боднарюка Г.В. на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17.06.2026 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 червня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і на неї накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 гривень. 
Згідно постанови суду, 01.06.2026 року о 00.15 год. ОСОБА_1 в м. Чернівці по вул. Сергія Скальда, 33, керувала транспортним засобом «Scoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мовлення. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та від проведення такого огляду в медичному закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП. 
На вказану постанову суду адвокат Боднарюк Г.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Посилався на те, що матеріали справи не місять доказів того, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом. Наявний в матеріалах справи відеозапис є не безперервним, що, на його думку, ставить його доказове значення під сумнів, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом.
Зазначав, що працівником поліції не було чітко та конкретно роз`яснено 
ЄУНСС 727/8004/26 НП 33/822/309/26 головуючий у 1 інстанції Бойко М.Є.
водієві суті адміністративного правопорушення. Не було роз`яснено ОСОБА_1 її права та обов`язки.
Вважає, що направлення на огляд водія не може бути належним доказом, оскільки на відеозаписі відсутня фіксація заповнення цього бланку працівниками поліції. Також направлення до медичного закладу не було надано водієві, що, на його думку, свідчить про відсутність пропозиції проходити такий огляд, а саме направлення було оформлено після складання протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому водієві не було роз`яснено наслідки такої відмови, а також проходження огляду у лікаря-нарколога. 
На думку апелянта, відмова ОСОБА_1 в пересуванні невідомо куди, при відсутності направлення у нічний час в присутності двох озброєних чоловіків може бути цілком виправданим.
Стверджує, що недотримання поліцейськими процедури та порядку огляду, виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння є істотним порушенням проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності. 
Заслухавши адвоката Боднарюка Г.В., та ОСОБА_1 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, перевіривши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. 
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №680717 від 01.06.2026 року вбачається, що 01.06.2026 року о 00.15 год. ОСОБА_1 в м. Чернівці по вул. Сергія Скальда, 33, керувала транспортним засобом «Scoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мовлення. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та від проведення такого огляду в медичному закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП. 
Зазначений протокол складено у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, оформлено компетентним органом, в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, в ньому чітко викладено суть правопорушення, а тому він є належним і допустимим доказом у справі.
З відеофайлів, які містяться в матеріалах справи та були досліджені судом апеляційної інстанції, вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений у зв`язку з настанням комендантської години та неосвітленим номерним знаком. Під час спілкування з ОСОБА_1 у неї були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, а також в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовилася. При цьому ОСОБА_1 сама повідомила працівникам поліції, що вживала вино, два бокали.
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, вбачається, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду відмовився (а.с. 3).
З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що ОСОБА_1 01.06.2026 р. о 00.40 год. відмовилася від проходження огляду в ЧОНД (а.с. 4).
Враховуючи наведене, вважаю, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом доведений зібраними в матеріалах справи доказами, що були досліджені судом.
При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що на відеофайлах зображено як працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 її права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Також працівниками поліції було озвучено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. 
У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, підтверджується зібраними по справі доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку.
Що стосується тверджень апелянта про те, що ОСОБА_1 не було вручено направлення на проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, то вони є необґрунтованими, оскільки нормами КУпАП та чинним законодавством не передбачено вручення цього направлення водієві. 
Порушень вимог закону, які б свідчили про незаконність прийнятого рішення та ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не встановлено. 
А тому в задоволенні апеляційної скарги адвоката Боднарюка Г.В. необхідно відмовити.
Постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає. 
На підставі наведеного та керуючись ст. 266, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги адвоката Боднарюка Г.В. відмовити, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 червня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП, залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя      В.Ф.Кифлюк
Копія. Згідно з оригіналом: суддя