Справа № 152/718/26
1-кп/152/85/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2026 року         м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 
за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шаргород кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026020000000113 від 1 березня 2026 року по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ід. № НОМЕР_1 , уродженця та зареєстрованого мешканця АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, одруженого, особи з інвалідністю ІІІ групи, раніше несудимого:
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 286 КК України, -
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , 
захисника – адвоката ОСОБА_6 ,
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.
1. ОСОБА_3 1 березня 2026 року приблизно о 13-46 год, знаходячись навпроти будівлі № 231 (Г) по вул. Героїв Майдану у м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області, починаючи рух заднім ходом на технічно справному автомобілі «Toyota RAV4», державний номер НОМЕР_2 , а саме виконуючи маневр виїзду з паркувального місця, не переконався у відсутності небезпеки або перешкоди для руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого в момент виникнення небезпеки для його руху у вигляді пішохода ОСОБА_7 , яка рухалася позаду вказаного автомобіля з ліва на право, маючи об`єктивну можливість її виявити, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, у зв`язку з чим допустив наїзд на пішохода. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження, від яких померла у автомобілі швидкої медичної допомоги, а саме: тупу травму грудей та живота у вигляді численних двосторонніх переломів ребер, забиття обох легень, розриву лонного сполучення з крововиливом у м`які тканини, а також забитих ран на обличчі та крововиливів у м`які тканини лобної ділянки, осаднень шкіри обох кистей. Виявлена у ОСОБА_7 тупа травма грудей та живота виникла в результаті здавлювання тулуба між масивними тупими предметами, якими могли бути деталі днища автомобіля та дорожнє покриття, тобто при умові дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 1 березня 2026 року.
1.1. Смерть ОСОБА_7 наступила від зазначеної тупої травми грудей та живота, що підтверджується виявленими при судово-медичній експертизі її тіла механічними тілесними ушкодженнями та характерними патоморфологічними змінами та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень і перебуває у прямому причинному зв`язку із смертю. Таким чином, водій ОСОБА_3 за вищевикладених обставин порушив вимоги п. п. 10.9, 12.3 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно з якими: п.10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб...»; п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди». Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 10.9, 12.3 «Правил дорожнього руху» знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із смертю пішохода ОСОБА_7 .

ІІ. Позиція сторони обвинувачення.

2. Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив врахувати повне визнання вини обвинуваченими, щире каяття, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, повне відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди. З огляду на це, а також враховуючи, що потерпілий у кримінальному провадженні не має до обвинуваченого жодних претензій матеріального чи морального характеру, прокурор вважав, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік і 6 місяців, при цьому звільнивши його відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладення обов`язків, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 76 КК України. Окрім цього прокурор просив стягнути з обвинуваченого загальну суму судових витрат в розмірі 4457 грн та вирішити долю речових доказів.
ІІІ. Позиція обвинуваченого. 
3. Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, підтвердив вчинення кримінального правопорушення при вищенаведених обставинах, щиро розкаявся, просив вибачення у потерпілого. В судових дебатах ОСОБА_3 просив суд врахувати його поведінку після події ДТП, те, що він надавав і буде надавати потерпілому матеріальну допомогу, а також те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності. Крім цього, ОСОБА_3 також просив суд звернути увагу на його вкрай незадовільний стан здоров`я і потребу у зв`язку з цим у пересуванні за допомогою транспортного засобу. Тому обвинувачений просив суворо його не карати, не позбавляти його волі, не застосовувати до нього додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
4. Захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_6 під час ухвалення вироку просив суд врахувати наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують таке. З огляду на позитивну характеристику обвинуваченого, його поведінку після ДТП, відсутність у потерпілого до нього будь-яких претензій та враховуючи незадовільний стан здоров`я ОСОБА_3 , захисник просив призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, звільнивши його від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік. Окрім цього, захисник просив звернути увагу на те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення з необережності, в свою чергу потерпіла ОСОБА_7 , як пішохід, також порушила правила дорожнього руху, що, в свою чергу, також стоїть у причинному зв`язку із наслідками ДТП.
ІV. Позиція потерпілого.
5. Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має та просив обвинуваченого не карати.
V. Оцінка Суду.
6. З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України Суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
7. Враховуючи показання обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, Суд знаходить, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною другою статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
VІ. Призначення покарання.
8. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, Суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
8.1. При цьому, Судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись.
8.2. Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення виражається в тому, що на досудовому розслідуванні ОСОБА_3 розповів про час, місце та обставини вчинення ним кримінального правопорушення, що стало наслідком його швидкого розкриття, вказані обставини він підтвердив в судовому засіданні, чим сприяв встановленню істини у кримінальному провадженні.
9. Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, Судом не встановлено.
10. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК України бере до уваги:
10.1. класифікацію кримінального правопорушення, яке згідно із статтею 12 КК України відноситься до тяжкого злочину;
10.2. враховує наслідки та обставини вчиненого злочину, порушення обвинуваченим пунктів 10.9, 12.3 Правил дорожнього руху України; суспільно небезпечні наслідки у виді смерті ОСОБА_8 ; причинний зв`язок між порушенням обвинуваченим пунктів 10.9, 12.3 Правил дорожнього руху України і наслідками у виді смерті пішохода ОСОБА_7 ; форму вини – необережність у виді злочинної недбалості. При цьому Суд також враховує, що потерпіла ОСОБА_7 з невстановлених причин опинилась на проїзній частині дороги, чим створила небезпеку для руху;
10.3. особу винного: його вік – 57 років; матеріальний стан – начальник Шаргородської дільниці Жмеринського УГГ Вінницької філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України»; сімейний стан – одружений, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має; стан здоров`я – на час вчинення інкримінованого діяння в обвинуваченого була встановлена інвалідність ІІІ групи; раніше не притягувався до кримінальної відповідальності;
10.4. наявність двох обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують таке;
10.5. позицію потерпілого;
10.6. те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених (частина друга статті 50 КК України).
11. У зв`язку із чим, Суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити основне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. 
12. В правовідносинах, що розглядаються, Суд враховує і позицію сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК України.
13. При цьому Суд також бере до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, згідно з якою виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі та не становить високої небезпеки для суспільства. З тексту доповіді видно, що такий висновок органу пробації ґрунтується на інформації про те, що обвинувачений ОСОБА_3  позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, вину у вчиненому визнає, має стабільні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та роботу. Психічних розладів не має, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, фактів зловживання алкоголем чи наркотичними засобами не встановлено. Органом пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінено як низький. У доповіді зазначено, що його виправлення можливе без позбавлення чи обмеження волі за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, а в разі визнання винуватим доцільним є покладення обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.
14. З огляду на те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, а в матеріалах кримінального провадження відсутні відомомсті про його притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, також враховуючи його особу та його поведінку після ДТП, позицію потерпілого, суд вважає за недоцільне призначати обвинуваченому ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
15. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, Суд вважає, що необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 76 КК.

VІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.
16. Цивільний позов по справі не заявлявся.
17. Долю речових доказів по кримінальному провадженню слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України.
18. Процесуальні витрати за проведення судових інженерно-транспортних експертиз на загальну суму 4457 грн (а.с.58-59) слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
19. Підстав для обрання запобіжного заходу  ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, Суд не вбачає.
З цих підстав,
керуючись статтями 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, -
У Х В А Л И В :
1. ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
2. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3  від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в два роки не вчинить нового кримінального правопорушення.
3. Відповідно до частини першої статті 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_3 : 
3.1. періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
3.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
4. Початок іспитового строку  ОСОБА_3  слід рахувати з моменту проголошення вироку.
5. Запобіжний захід  ОСОБА_3  до набрання законної сили цим вироком не обирати.
6. Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 4 березня 2026 року про арешт майна - скасувати.
7. Речові докази – одяг трупа ОСОБА_7 : куртку чорного кольору, взуття чорного кольору, штани чорного кольору – знищити; автомобіль марки «Toyota RAV4», державний номерний знак НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане 12 березня 2021 року - залишити у власності ОСОБА_3 .
8. Стягнути з  ОСОБА_3  4457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн процесуальних витрат на користь держави за проведення судових експертиз.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок можуть бути подані апеляції до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнане судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію повного тексту вироку негайно, після проголошення його резолютивної частини, вручити обвинуваченим та прокурору.

 Головуючий суддя ОСОБА_9