?
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2026 року 
м. Київ
cправа № 38/393 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І., 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Кравцової Оксани Ігорівни  на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2026 (колегія суддів: Гаврилюк О. М., Майданевич А. Г., Ткаченко Б. О.) та ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.04.2026 (суддя Полякова К. В.) за результатом розгляду скарги  Кравцової Оксани Ігорівни  на бездіяльність начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Коваля Віталія Васильовича 
у справі за позовом Державного підприємства "Державне спеціалізоване видавництво "Техніка" до фізичної особи - підприємця Кравцової Оксани Ігорівни про стягнення 52 887,26 грн,
ВСТАНОВИВ:
Історія справи 
1. Господарський суд міста Києва рішенням від 20.10.2011 розірвав договір від 23.09.2010 
№ 2-09-10/5, укладений між Державним підприємством "Державне спеціалізоване видавництво "Техніка" (далі - ДП "ДСВ "Техніка") та фізичною особою - підприємцем Кравцовою Оксаною Ігорівною (далі - ФОП Кравцова О. І.). Стягнув із ФОП Кравцової О. І. на користь ДП "ДСВ "Техніка" основний борг з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 52 354,47 грн, 3 % річних в сумі 523,79 грн, державне мито в сумі 528,87 грн та витрати з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 236,00 грн.
2. 26.03.2026 до суду від Кравцової О. І. надійшла скарга на бездіяльність начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - Подільський ВДВС у м. Києві) Коваля Віталія Васильовича.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
3. Відповідно до витягу від 26.05.2025 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо Кравцової Оксани Ігорівни встановлено, що 23.02.2012 державним реєстратором Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України було зареєстровано обтяження № 12200576 у вигляді арешту нерухомого майна. Підстава накладення обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.02.2012 № 888/16. Обтяжувач - Подільський ВДВС у м. Києві на невизначене майно, все нерухоме майно, в межах суми боргу 53 643,13 грн. 
4. 23.10.2025 адвокатом в інтересах Кравцової О. І. до начальника Подільського ВДВС у м. Києві Коваля В. В. подано адвокатський запит із проханням: надати копію постанови про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором), в рамках якого було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на невизначене майно, все нерухоме майно, в межах суми боргу 53 643,13 грн; повідомити про стан виконавчого провадження, в рамках якого було винесено вказану постанову, на сьогодні та які дії вживалися виконавцем в рамках виконавчого провадження; якщо виконавче провадження було звершено - повідомити дату та причину завершення із наданням відповідних підтверджуючих документів. 
5. У відповіді від 27.10.2025 на адвокатський запит Подільським ВДВС у м. Києві повідомлено, що перевіркою даних, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, встановлено, що на все нерухоме майно Кравцової О. І. в межах суми стягнення 53 643,13 грн накладено арешт відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.02.2012 № 888/16, виданої Подільським ВДВС у м. Києві. Обтяження за № 12200576 внесено державним реєстратором Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України. Зважаючи на викладене, на підставі наявної в Подільському ВДВС у м. Києві інформації встановити виконавче провадження, у якому Подільським ВДВС у м. Києві винесено постанову від 23.02.2012 № 888/16 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, немає можливості, у зв`язку з чим надати запитувані в адвокатському запиті документи та відомості не вбачається за можливе.
6. 16.02.2026 адвокатом в інтересах Кравцової О. І. до Подільського ВДВС у м. Києві направлено заяву про скасування арешту, накладеного постановою від 23.02.2012 № 888/16 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеною Подільським ВДВС у м. Києві, на невизначене майно, а саме - на все нерухоме майно в межах суми боргу у розмірі 53 643,13 грн.
7. Листом від 18.03.2026 Подільський ВДВС у м. Києві повідомив адвоката про таке. Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у Подільському ВДВС у м. Києві перебували такі виконавчі провадження: 
1) виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа від 21.10.2011 № 2-2146 Подільського районного суду м. Києва про стягнення з Кравцової О. І. на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" боргу в сумі 451 629,33 грн. 21.05.2014 державний виконавець на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з невиявленням майна боржника протягом року з дня оголошення розшуку; 
2) виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання наказу від 25.11.2011 № 38/393 Господарського суду м. Києва про стягнення з ФОП Кравцової О. І. на користь ДП "ДСВ "Техніка" боргу у сумі 53 643,13 грн. 25.12.2015 державний виконавець на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з невиявленням майна боржника протягом року з дня оголошення розшуку; 
3) виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа від 23.07.2013 № У2758/2148/1З-ц Подільського районного суду м. Києва про стягнення з Кравцової О. І. на користь Публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк" 32 294,01 грн. 26.12.2015 державний виконавець на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з невиявленням майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення.
8. Станом на 18.03.2026 інформація про погашення боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у виконавчих провадженнях №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 до Подільського ВДВС у м. Києві не надходила. 
9. Відповідно до даних, що містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження, неможливо встановити, що постанову від 23.02.2012 № 888/16 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, видану Подільським ВДВС у м. Києві, було винесено в межах виконавчих проваджень №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3. У зв`язку із цим запропоновано вирішити питання щодо зняття арешту з майна у судовому порядку на підставі частини п`ятої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження". Також у листі зазначено, що надати додаткову інформацію неможливо через знищення виконавчих проваджень у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання.
10. Ці відомості також зазначені у письмових поясненнях по суті скарги, поданих до суду Подільським ВДВС у м. Києві 16.04.2026.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
11. Господарський суд міста Києва ухвалою від 16.04.2026, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2026, закрив провадження у справі № 38/393 із розгляду скарги Кравцової О. І. на бездіяльність начальника Подільського ВДВС у м. Києві Коваля В. В.
12. Ухвала суду мотивована тим, що з матеріалів поданої скарги та наданих відділом державної виконавчої служби пояснень немає можливості встановити, що накладення 23.02.2012 обтяження № 12200576 у вигляді арешту нерухомого майна Кравцової О. І. здійснено саме в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 із примусового виконання наказу від 25.11.2011 № 38/393, виданого Господарським судом міста Києва. Отже, у цьому випадку юрисдикційна належність господарського суду як суду, що видав виконавчий документ, у зв`язку з виконанням якого накладено арешт на нерухоме майно Кравцової О. І., не підтвердилася.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
13. 28.07.2026 Кравцова О. І. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та ухвалу місцевого господарського суду, а справу передати для продовження розгляду скарги Кравцової О. І. на бездіяльність державного виконавця по суті. 
14. Суд касаційної інстанції відкрив касаційне провадження у цій справі на підставі абзацу другого частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
15. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що:
- суди порушили правила предметної юрисдикції, не врахувавши висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 14.03.2018 у справі № 213/2012/16-ц, від 14.11.2018 у справі № 161/15523/17, від 06.02.2019 у справі № 678/1/16-ц та від 02.10.2019 у справі № 346/79/17, згідно з якими юрисдикція спорів за скаргами на дії чи бездіяльність державного виконавця визначається залежно від типу виконавчого документа та суб`єкта його видання. Оскільки виконавчий документ у цій справі видано господарським судом, спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства; 
- суди застосували непередбачений процесуальним законом стандарт доказування "беззаперечності" замість належного стандарту "вірогідності доказів", передбаченого статтею 79 ГПК України. Наявний у справі витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно містить суму обтяження у розмірі 53 643,13 грн, який до копійки збігається із сумою боргу саме за наказом господарського суду від 25.11.2011 № 38/393, що об`єктивно є більш вірогідним підтвердженням приналежності арешту до відповідного виконавчого провадження;
- суди неправомірно поклали на скаржника негативні наслідки знищення матеріалів виконавчих проваджень самим органом державної виконавчої служби у зв`язку із закінченням строків їх зберігання, що порушує засади змагальності та рівності сторін;
- закриття провадження призвело до "конфлікту юрисдикцій", через що скаржник опинилася в ситуації неможливості судового захисту, що суперечить статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушує її право на мирне володіння майном (стаття 1 Першого протоколу).
Виклад позицій інших учасників справи
16. Відзиви від інших учасників справи на касаційну скаргу не надходили, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень.
Позиція Верховного Суду 
17. Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
18. Забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців є однією з засад виконавчого провадження (пункт 9 частини першої статті 2 Закону України "Про виконавче провадження").
19. Відповідно до частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. 
20. Згідно зі статтею 339^1 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
21. Отже, визначальним критерієм для встановлення юрисдикції суду є встановлення факту, що оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність вчинені саме під час виконання конкретного судового рішення, ухваленого відповідним судом.
22. Суди попередніх інстанцій, закриваючи провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України, виходили з того, що матеріали справи не містять доказів, які б беззаперечно підтверджували, що постанова про арешт майна боржника від 23.02.2012 № 888/16 була винесена саме у виконавчому провадженні з виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 38/393.
23. Разом із цим колегія суддів Верховного Суду вважає такі висновки судів передчасними. 
24. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
25. Стандарт доказування "вірогідності доказів" на відміну від "достатності доказів" підкреслює потребу співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Отже, із введенням у дію такого стандарту доказування, як вірогідність доказів", необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
26. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
27. При цьому одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. Названий принцип полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
28. У касаційній скарзі Кравцова О. І. наголошувала на тому, що наявний у матеріалах справи витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно містить відомості про суму обтяження - 53 643,13 грн. Ця сума повністю ідентична сумі стягнення 53 643,13 грн (52 354,47 грн + 523,79 грн + 528,87 грн + 236,00 грн), визначеній наказом Господарського суду міста Києва від 25.11.2011 у справі № 38/393. Водночас суми стягнення за іншими виконавчими провадженнями суттєво відрізняються (451 629,33 грн та 32 294,01 грн). З огляду на стандарт вірогідності доказів, вказаний збіг до копійки є об`єктивно більш вірогідним доказом того, що арешт було накладено саме у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 з примусового виконання наказу від 25.11.2011 № 38/393 Господарського суду м. Києва про стягнення з ФОП Кравцової О. І. на користь ДП "ДСВ "Техніка" боргу у сумі 53 643,13 грн.
29. Крім того, Верховний Суд зазначає, що знищення державним органом матеріалів виконавчих проваджень у зв`язку із закінченням строків їх зберігання не може мати наслідком позбавлення сторони виконавчого провадження права на судовий захист. Покладення на боржника тягаря доведення тих обставин, підтвердження яких стало неможливим з вини держави (в особі органу ДВС), порушує принцип рівності сторін та гарантії справедливого суду, закріплені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
30. Велика Палата Верховного Суду, зокрема у постановах від 14.03.2018 у справі № 213/2012/16-ц, від 14.11.2018 у справі № 161/15523/17, від 06.02.2019 у справі № 678/1/16-ц та 02.10.2019 у справі № 346/79/17, неодноразово звертала увагу на те, що юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.
31. Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого у цивільній або господарській справі, визначений у розділі VIІ ЦПК України та у розділі VI ГПК України. 
32. Водночас, за правилами адміністративного судочинства мають оскаржуватися рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.
33. З огляду на встановлену Великою Палатою Верховного Суду практику щодо юрисдикції таких спорів (залежно від суду, який видав виконавчий документ), закриття провадження господарським судом створює для скаржника ситуацію юридичної невизначеності та позбавляє передбаченого законом механізму захисту свого права власності.
34. З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили зібрані у справі докази (зокрема, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суми накладеного обтяження) та не встановили обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення питання про юрисдикцію цього спору, а саме - чи свідчить збіг суми арешту із сумою стягнення за наказом господарського суду про приналежність оскаржуваної постанови державного виконавця про накладення арешту саме до виконавчого провадження № НОМЕР_2. Суди ухилилися від надання оцінки цим обставинам крізь призму стандарту вірогідності доказів (стаття 79 ГПК України).
35. Відповідно до частини другої статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
36. Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини та переоцінювати докази, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, під час якого суду належить врахувати наведене, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази за стандартом їх вірогідності та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
37. Таким чином, суди попередніх інстанцій припустилися порушень норм процесуального права (статей 76, 79, 86, 231 ГПК України), що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення питання про юрисдикцію спору.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
38. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду. 
39. Пунктом 1 частини третьої статті 310 цього ж Кодексу передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1- 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
Судові витрати
40. Оскільки справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції, розподіл судових витрат, відповідно до статті 129 ГПК України, Верховним Судом не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Кравцової Оксани Ігорівни задовольнити. 
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2026 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.04.2026 скасувати, а справу № 38/393 передати до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не підлягає оскарженню 

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач