ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
  	Справа № 636/197/26  Провадження№ 2/636/2073/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року Чугуївський міський суд Харківської області в складі: головуючого судді Гніздилова Ю.М., за участю секретаря судового засідання Селевко Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК» Агроальянс «ЛТД», про розірвання договору оренди земельної ділянки,
встановив:
08.01.2026 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просив розірвати договір оренди земельної ділянки б/н від 06.07.2015 року, на земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер 6325456700:02:000:1880, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТПК» Агроальянс «ЛТД» та ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 06 липня 2015 року  укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 10299967 від 06.07.2015р. В подальшому 28.11.2017 року було укладено додаткову угоду № 1 до вказаного договору, якою сторони домовились викласти зміст договору оренди землі б/н від 06.07.2015р., в новій редакції. Позивач посилається на те, що умови вказаного договору систематично та грубо порушуються Відповідачем. 
Посилається на те, що відповідно до абз 1 п. 1 розділу «Предмет договору» позивачем передано в оренду відповідачу земельну ділянку, що знаходиться на землях Чкаловської селищної Ради, кадастровий номер 6325456700:02:000:1880, площею 2,000 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва землі, яка належить позивачу на підставі державного акта про право власності серії ЯМ № 382520 від 17.07.2012року. 
Відповідно до п. 2 в оренду передається земельна ділянка загальною площею – 2,000 га, у тому числі рілля –2,000 га.
Згідно п. 5 розділу «Об`єкт оренди» договору, нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 72605,82 грн., після індексації станом на 01.01.2017р. 
Відповідно до п. 8 розділу «Строк дії договору» Договору, строк дії договору 25 років.
Згідно з п. 9 розділу «Орендна плата» Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 2178,17 грн. на рік в грошовій формі.
Відповідно до п. 11 розділу «Орендна плата» Договору, орендна плата за земельну ділянку сплачується Орендарем щорічно протягом дії договору не пізніше 31 грудня поточного року. Про точний час та місце видачі орендної плати Орендар повідомляє шляхом розміщення відповідного повідомлення в місцях загального доступу.
У випадку нез`явлення Орендодавцем для отримання орендної плати у повідомлене орендарем місце, Орендар надсилає Орендодавцю рекомендованого листа з повідомленням про необхідність отримати орендної плати.
Відповідно до пп. 7 пункту 11 розділу «Орендна плата» сторони мають письмово узгодити перенесення строків отримання орендної плати у разі настання для Сторін чи для однієї із сторін форс-мажорних обставин, настання цих форс-мажорних обставин повинно бути підтверджено документом уповноваженого органу у відповідності до вимог чинного законодавства. Таке письмове узгодження перенесення строків отримання орендної плати у разі настання для Сторін чи для однієї із Сторін форс-мажорних обставин набирає чинності з моменту підписання обома Сторонами.
Пункт 38 Договору передбачає, що дія Договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Отже, Відповідач не повідомляв Позивача, не надсилав рекомендованого листа на адресу Позивача або будь-яким іншим способом не повідомляв про поточний час та місце видачі орендної плати в 2022 році за 2022, в 2023 році за 2023 рік, в 2024 році за 2024 рік.
Спірним договором у пункті 42 передбачено, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо доведе, що це порушення сталось не з її вини.
Про виникнення форс мажорної обставини для відповідача та неможливість у зв`язку з цим виконання зобов`язань за договором, відповідач не повідомляв позивача фактично відповідач, як орендар, не довів той факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, або ж виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії практично неможливо (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію засміченням вибухонебезпечними предметами земельної ділянки, що є предметом договору), неможливістю провести посівну компанію чи зібрати урожай. Крім того, на виконання вимог пп.7 пункту 11 не було письмового узгодження перенесення строків отримання орендної плати та не надано документального підтвердження настання форс-мажорних обставин. На підтвердження факту не сплати орендної плати Відповідачем, згідно Договору, надається інформація з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо ОСОБА_1 за 2022-2024 р.р.
Важливо зазначити, що Відповідач не сплатив вчасно Позивачу орендну плату, згідно умов Договору, за 2022, 2023, 2024 роки, що є грубим порушенням умов Договору. 
27.01.2026 від представника відповідача – адвоката Юрченка В.В. через підсистему Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву, в якій він зазначив, що проти задоволення позову заперечує, посилаючись на відсутність підстав для дострокового розірвання договору, на момент подання позову будь-яка заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати відсутня. 
Надав пояснення, що 15 січня 2025 року орендарем було розміщено інформацію про виплату орендної плати на дошці оголошень Чкаловської селищної Ради, розміщення такої об`яви передбачено пунктом 11 спірного договору. 
Пунктом 11 підп. 3 спірного договору встановлено обов`язок орендаря з`явитись за отриманням орендної плати у повідомлене орендарем місце та в визначений час, маючи при собі оригінал паспорта та ідентифікаційного коду. Таким чином, виконання орендарем обов`язку зі сплати орендної плати можливий лише за умови виконання орендодавцем його обов`язку з`явитись за її отриманням. 15 січня 2025 року між ТОВ «ТПК «Агроальнс ЛТД» та фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг, предметом якого було інформування орендодавців про виплату орендної плати. 17.03.2025 року позивачу зателефонувала ОСОБА_2 з повідомленням про необхідність з`явитись до офісу відповідача для отримання орендної плати, на що ОСОБА_1 відповіла категоричною відмовою, посилаючись на те, що кошти вона отримає лише за рішенням суду Пунктом 11 підпунктом 6 спірного договору передбачено, що у випадку нез`явлення орендодавця за отриманням орендної плати, Орендар надсилає на адресу Орендодавця рекомендоване повідомлення про необхідність отримання орендної плати. З моменту направлення такого повідомлення Орендарем буде вважатись, що прострочення строку випалити орендної плати відбулося з вини Орендодавця. Відповідне повідомлення було надіслано на адресу Позивача 19.03.2025 року. 
У зв`язку з тим, що позивач не з`явилась за отриманням орендної плати, відповідач змушений був виконати свої зобов`язання зі сплати орендної плати за 2023-2024 роки у спосіб, що не передбачений для цього договором – 29 жовтня 2025 року перерахував орендну плату поштовим електронним переказом, однак, позивач за його отриманням не з`явилась, а отримала орендну плату за 2023-2025 роки, з`явившись до офісу орендаря 2 листопада 2025 року. При цьому вона повідомила, що не має будь-який претензій до орендаря, договір розірвати наміру не має.
Таким чином, відповідачем здійснювались всі необхідні дії для виплати орендної плати, прострочення орендної плати за 2024 рік відбулось з вини позивача, прострочення виплати орендної плати за 2023 рік сталося внаслідок надзвичайних обставин – окупації земельної ділянки, що призвело до порушення нормальної господарської діяльності відповідача.
Щодо несплати орендної плати за 2022 рік, представник відповідача пояснив таке: 
Постановою Кабінету Міністрів України від 6 грудня 2022 р. № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» встановлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - перелік), затверджується Міністерством розвитку громад та територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупований територій України від 22.12.2022 року № 309, встановлено, що в період з 24.02.2022 року по 11.09.2022 року на території Чкаловської селищної Ради велись активні бойові дії та вказані території були окуповані (розділ 1 пункт 9 підпункт 2.9. «Чугуївський район», розділ 2 пункт 9 «Чугуївський район»). 
Таким чином, факт неможливості використання Орендарем спірної земельної ділянки у вказаний період підтверджено змістом вищевказаного нормативного акту, вказаний доказ є належним та достовірним, та не вимагає будь-яких додаткових доказів, в тому числі і факту настання форс-мажорних обставин, так як поняття «обставини, за які орендар не відповідає» є окремою підставою для звільнення орендаря від виконання зобов`язань зі сплати орендної плати, а наявність форс-мажорних обставин звільняє боржника від відповідальності за порушення зобов`язань. Підставою для звільнення від сплати орендної плати за 2022 рік є положення ч. 6 статті 752 ЦК України, неможливість використання земельної ділянки підтверджується фактом окупації території, т.я. в статті 617 ЦК України йдеться про звільнення від відповідальності за невиконання зобов`зань, а не від їх виконання, - за умови наявності форс-мажорних обставин (якими є в тому числі військові дії). Поняття «виконання зобов`язання» та «відповідальність за невиконання зобов`зань» є різними юридичними поняттями за своїим змістом і регулюються окремими одна від одної правовими нормами.  Поняття «окупація» та «воєнні дії» не є тотожними поняттями - «окупація» (можлива виключно за умови воєнних дій) та «воєнні дії» (при яких існують як окуповані території, так і не окуповані), території, які знаходяться в окупації, мають статус відмінний від статусу неокупованих територій (вказане підтверджується і змістом ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).
Таким чином, сам факт окупації земельної ділянки, що становить предмет оренди, свідчить про неможливість його використання користувачем, висновок представника Позивача про можливість використання предмету оренди користувачем та здійснення господарської діяльності в умовах окупації є помилковим та протирічить як загальним засадам законодавства України, що регулюють правові відносини у воєнний час, так і загальноприйнятим справедливим принципам поведінки кожної особи в умовах здійснення збройної агресії рф проти України. 
Таким чином, на момент подання позову орендна плата за 2022 рік не виплачена в силу приписів ст. 762 ч. 2 ЦК України, за 2023 рік – виплачена з затримкою, з вищевказаних причин, за 2024 рік – виплачена з незначною затримкою у зв`язку з неявкою позивача за її отриманням в період з 15 січня 2025 року по 02 листопада 2025 року відбулось з вини орендодавця. 
За таких обставин відповідач вважає, що розірвання спірного договору оренди призведе до порушення дисбалансу інтересів сторін та принципу справедливості у спірних правовідносин. 
29.01.2026 року від представника позивача – адвоката Чічерової І.В. через підсистему Електронний суд надійшла відповідь на відзив, в якій вона просить задовільнити позовні вимоги, вважає, що несвоєчасна виплата орендної є невиконанням умов договору, вказані порушення є систематичними та грубими. Вважає, що відповідач не довів, чому не міг користуватись земельною ділянкою в період з 12.09.2022-31.12.2022 рік. Не додано жодних доказів чи була замінована земельна ділянка, чи проводилось обстеження земельної ділянки на предмет замінування.
03.02.2026 року від представника відповідача адвоката Юрченка В.В. через підсистему Електронний суд надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він просить суд прийняти до уваги, що в період 24.02.2022 р. по 12.09.2022 року територія, на якій знаходилась спірна земельна ділянка, знаходилась в окупації, крім того, на вказаній території велись активні бойові дії, окупантами на земельних ділянках, що складали предмет оренди, були вириті окопи та траншеї, звільнення окупованих територій відбувалось немирним шляхом, супроводжувалось обстрілами, внаслідок чого земля була пошкоджена та засмічена не тільки вибухонебезпечними предметами, але й вирвами, уламками, технікою, це робило використання землі за призначенням (сільгоспвиробництво) неможливим навіть у перші місяці після звільнення, т.я. потребувався час для відновлення земельної ділянки та повернення її у стан, придатний для використання. На підтвердження того факту, що процедура перевірки земельних ділянок на предмет забруднення та подальшого очищення займає тривалий час, представник відповідача надав відповідь від 15.10.2024 року Головного управління державної служби України на адвокатський запит представника відповідача - адвоката Пекарніна А., з якої вбачається, що заходи з обстеження та розмінування земельних ділянок Чкаловської селищної ради, що були окуповані, проводились уповноваженим органом протягом 2023-2024 років. Враховуючи вказаний факт (тривалість робіт), ці роботи по відношенню до земельних ділянок, що знаходились в орендні у відповідача (в том числі і відносно спірної земельної ділянки) були проведені ТОВ «ТПК «Агроальянс ЛТД» за рахунок власних коштів самостійно, роботи проводились протягом 2023 року, за цільовим призначенням до проведення вказаних робіт земельна ділянка не використувалась , але орендна плата за 2023 рік орендарем була виплачена, при цьому будь-які претензії орендарем до позивача щодо відшкодування понесених витрат заявлені не були. 
За таких обставин вважає, що розірвання спірного договору оренди призведе до порушення дисбалансу інтересів сторін та принципу справедливості у спірних правовідносин. 
Просить суд врахувати вищевикладене при розгляді справи та у задоволенні позовних вимог відмовити.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, представник позивача - адвокат Чічерова І.В.надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, представник відповідача – адвокат Юрченко В.В. надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов та у запереченнях.
Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
06.07.2015 р. між сторонами укладено договір оренди землі, викладений в новій редакції додаткової угоди № 1 від 28.07.2017 року, згідно якого позивач надає, а відповідач приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на землях Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, кадастровий номер 6325456700:02:000:1880, площею 2,0 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ; нормативно грошова оцінки земельної ділянки на дату укладення додаткової угоди № 1 з урахуванням коефіцієнту індексації становить – 72605,82 грн.; строк дії договору 25 років; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 2178,17 грн. та нараховується за рік користування.;  Пунктом 9 договору передбачено порядок виплати орендної плати: Орендар розміщує інформацію про виплату орендної плати на дошці оголошень Чкаловської селищної Ради. 
Пунктом 11 підпунктом 4 спірного договору передбачено обов`язок Орендодавця з`явитись у повідомлене орендарем місце та в визначений час, маючи при собі оригінал паспорта та ідентифікаційного коду. 
Пунктом 11 підпунктом 6 спірного договору передбачено, що у випадку нез`явлення орендодавця за отриманням орендної плати, орендар надсилає на адресу орендодавця рекомендоване повідомлення про необхідність отримання орендної плати.  
Пунктом 11 підпунктом 4 спірного договору передбачено обов`язок Орендодавця з`явитись у повідомлене Орендарем місце та в визначений час, маючи при собі оригінал паспорта та ідентифікаційного коду. З моменту направлення такого повідомлення Орендарем буде вважатись, що прострочення строку випалити орендної плати відбулося з вини Орендодавця. 
З наданого представником відповідача відзиву та доданих до нього доказів вбачається, що 15 січня 2025 року відповідачем на дошці об`яв Чкаловської селищної Ради було розміщено оголошення про початок виплати орендної плати орендодавцям. Відповідачем по справі було здійснено інші заходи для прискорення виплати орендної плати – 15 січня 2025 року укладено договір про надання послуг з фізичною особою ОСОБА_3 , предметом якого було інформування всіх орендодавців про необхідність явки за отриманням орендної плати. Вказане підтверджено змістом договору про надання послуг від 15 січня 2025 року. На виконання умов вказаного договору уповноважена особа відповідача засобами телефонного зв`язку інформувала позивача про необхідність з`явитись за отриманням орендної плати у визначене місце, позивач відмовилась, пославшись на те, що бажає отримати кошти лише за рішенням суду, вказане підтверджено змістом звіту № 3 від 18.03.2025 року. Додатково відповідач 17.03.2025 року надіслав на адресу позивача рекомендований лист з проханням з`явитись за отриманням орендної плати з вказівкою місця та часу її видачі. До відзиву на позов додано квитанцію до платіжної інструкції АТ Укрпошта № 1372 від 29.10.2025 року, про здійснення переказу в сумі 6537 грн. на ім`я ОСОБА_1 з призначенням платежу «оплата за оренду землі за 2023-2024 роки згідно договору. В матеріалах справи також міститься відомість про нарахування паїв № 0000-0000051 від 02.11.2025 року, з якої вбачається, що 02 листопада ОСОБА_1 отримала від ТОВ «ТПК «Агроальянс» орендну плату за 2023-2024 роки в загальному розмірі 6536,98 грн., сума виплати визначена після утримання податків. При цьому на відомості міститься власноручний напис ОСОБА_1 про те, що вона отримала орендну плату в повному обсязі та не має до орендаря будь-яких претензій. В матеріалах справи міститься відомість про нарахування паїв № 82, з якої вбачається, що позивач отримала від відповідача орендну плату за 2025 рік. 
За таких обставин суд дійшов до висновку про те, що на момент звернення позивача до суду з позовом будь-яка заборгованість відповідача перед нею за спірним договором відсутня. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У пункті "д" частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.
Відповідно до ст.21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Приписами ст.24 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.
Пунктом «в» частини першої статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.
На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).
У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.
До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18).
Положеннями ст.32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Згідно з частиною 3ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" врегульовано правовідносини щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Частинами 1,2 ст.15 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є : об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Згідно з ч.1, 2ст.21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Згідно з ч. 1ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.
Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями13,15,21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).
Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Надаючи оцінку факту несплати відповідачем орендної плати позивачу за 2022 рік, суд дійшов до такого висновку. 
Статтею 762 ч. 6 ЦК ЦК України встановлено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364, якою визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.
Аналізуючи питання наявності підстав для застосування до спірних правовідносин вказаної правової норми, суд приймає до уваги Актуальний перелік таких територій, затверджений наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309, згідно з якою землі Чкаловської селищної Ради Чугуївського району Харківської області, на території якої розташована спірна земельна ділянка, з 24.02.2022 року по 11.09.2022 року перебувало під тимчасовою окупацією, а наразі належить до територій можливих бойових дій.
Враховуючи, що Чкаловська селищна Рада Чугуївського району Харківської області, на території якої розташована спірна земельна ділянка, з 24.02.2022 року по 11.09.2022 року перебувало під тимчасовою окупацією у відповідача була відсутня можливість використання об`єкту оренди з незалежних від нього причин, той факт, що спірна ділянка знаходилась на окупованій території, свідчить про неможливість її використання орендарем, вказаний факт не потребує додаткового підтвердження будь-якими доказами. 
Оскільки орендар був позбавлений можливості використовувати спірну земельну ділянку для отримання доходів та у 2022 році, не провів посівну компанію, за таких обставин суд вважає обґрунтованими доводи щодо відсутності вини відповідача у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022 рік за договором оренди земельної ділянки.
Такий висновок викладено у постановах Харківського апеляційного суду від 25.07.2025 по справі №636/3643/24 (22-ц/818/2642/25) та від 09.10.2025 по справі №636/3602/24 (провадження 22-ц/818/3171/25).
За таких обставин суд дійшов до висновку про відсутність порушення відповідачем строків виплати орендної плати за 2022 рік  На момент звернення позивача до суду з позовом заборгованість відповідача перед позивачем за спірним договором була відсутня, позивач отримав від відповідача оренду плату за 2023-2025 роки, тому суд вважає непідтвердженим належними та достовірними доказами факт невиконання відповідачем обов`язків зі сплати орендної плати за вказаний період. Оцінюючи істотність порушення відповідачем умов договору щодо несвоєчасної виплати орендної плати за 2023 роки та 2024 роки, вирішуючи питання співрозммірності ступені важкості порушення та наслідків, які позивач просить застосувати за його вчинення, суд приймає до уваги те, що відповідач виплатив позивачу орендну плату за 2023-2024 роки до моменту звернення позивача з позовом, причиною затримки виплати орендної платиза 2023 рік були назвичайні обставини (окупація), що призвело до порушення нормальної господарської діяльності відповідача. орендна плата за 2024 рік з виплачена з незначним запізненням, в тому числі враховує факт відмови позивача від її отримання. Також суд приймає до уваги те, що заявляючи позовні вимоги про розірвання договору з підстави несвоєчасної виплати орендної плати, позивач не заявив позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій за такі порушення, що свідчить про те, що порушення строків виплати орендної плати, які сталися за спірним договором, не є істотним для позивача.
Оцінюючі посилання представника позивача на те, що відповідач мав можливість використовувати земельну ділянку після її деокупації в період з 12 вересня 2022 року по 31 грудня 2022 року, відповідно, за вказаний період мала виплачуватись орендна плата, суд приймає до уваги надані представником відповідача відповідь від 15.10.2024 року Головного управління державної служби України на адвокатський запит представника відповідача - адвоката Пекарніна А., з якої вбачається, що плани виконання заходів з обстеження та очищення від вибухонебезпечних предметів земель сільськогосподарського призначення були схвалені на засідання Національного органу з питань протимінної діяльності від 20.03.2023 р. та від 22.12.2023 року, відповідно, розмінування земельних ділянок Чкаловської селищної ради, що були окуповані, проводились уповноваженим органом після вказаних дат, протягом 2023-2024 років. Вказане свідчить про те, що у 2022 році вказані роботи не проводились та відповідач не мав можливості використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням у вказаний період.
Враховуючи викладене, а також беручи до уваги, що до 2022 року відповідач протягом тривалого строку належним чином виконував свої зобов`язання за спірним договором, на момент звернення позивача до суду була сплачена орендна плата і за 2025 рік, суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування такої міри відповідальності за порушення строків виплати орендної плати за 2023-2024 роки, як дострокове розірвання договору, буде надмірним та таким, що не відповідає важкості ступеню порушення
Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала під час укладення договору.
Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.
У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.
Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2021 у справі № 910/2861/18, від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17, у яких зазначено, що для застосування частини 2 статті 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.
Головна ідея, на якій ґрунтується правило частини 2 статті 651 ЦК України, полягає у тому, що не будь-яке, а лише істотне порушення умов договору може бути підставою для вимоги про його розірвання або зміну. Неістотні (незначні) порушення умов договору є недостатніми для обґрунтованого та правомірного застосування такого крайнього заходу, як розірвання договору або його зміна в судовому порядку.
Ця ідея спирається на принцип, який називається принципом збереження договору (preservation of contract). Договірні відносини мають підтримуватися, допоки це можливо й економічно доцільно для сторін. Розірвання договору має бути крайнім заходом задля мінімізації витрат, пов`язаних з укладенням та виконанням договору.
Ураховувати істотність порушення важливо, оскільки протилежне тлумачення норм права може призвести до того, що управнена сторона договору, яка має відповідно до закону або договору право на відмову від нього або розірвання, може ним скористатися за найменший відступ від умов договору. Таке становище є неприпустимим, оскільки може порушити стабільність цивільного обороту і є надзвичайно несправедливим нехтуванням правовим принципом пропорційності між тяжкістю порушення договірних умов і відповідальністю, яка застосовується за таке порушення. Незастосування критерію істотності порушення позбавляє зобов`язану сторону договору можливості заперечувати проти розірвання договору і провокує управнену сторону відмовлятися від договору (розривати його) за найменшого порушення.
Вказана правова позиція викладена в баготочисельних постановах Верховного Суду (в тому числі і постанові Великої палати Верховного суду) – постанова Верховного суду від 5.11.2025 року по справі № 902/416/23, постанова ВП Верховного суду від 20.11.2024 року по справі 918/391/23 та багатьох інших) 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Частинами 1-4 статті 12 ЦПК України установлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ухвалюючи рішення по справі, суд керується правовими висновками Верховного суду, викладеними в постанові Великої палати Верховного Суду № 918/391/23 від 20 листопада 2024 року:
Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19).
Врахувавши вищевикладене, надавши належну оцінку всім доказам, що були надані сторонами, суд приходить до висновку про безпідставність та необгрунтованість заявлених позовних вимог по справі та про відмову в їх задоволенні.
Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Тому суд вважає за доцільне судові витрати, понесені ОСОБА_4 при зверненні до суду, залишити за позивачем.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.12, 13, 76, 78, 95, 141, 258-259, 280-283, 354ЦПК України, суд,
ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК» Агроальянс «ЛТД», про розірвання договору оренди земельної ділянки – залишити без задоволення.
Судові витрати ОСОБА_1 , пов`язані з розглядом справи – залишити за позивачем.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя          Ю. М. Гніздилов