Справа № 278/4707/25 | | Головуючий у 1-й інст. Заполовський В. В.
Категорія 17 | | Доповідач Бондар  О.О.

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2026 року | м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі колегії суддів: Бондар О. О. (суддя-доповідач), Шевчук А. М., Павицької Т. М.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Висоцький Сергій Олександрович, на заочне рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 30 грудня 2025 року, ухвалене в складі головуючого судді Заполовського В. В. у селищі Ємільчине
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
1. 15 вересня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - позивач, ТОВ «Бізнес Позика») звернулося до Житомирського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту.
2. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №491318-КС-001 про надання кредиту від 28.02.2024, що становить 26 058,22 грн, що складається з:
- суми прострочених платежів по тілу кредиту - 6 000,00 грн;
- суми прострочених платежів по процентах - 19 158,22 грн;
- суми прострочених платежів за комісією - 900,00 грн. Також просив стягнути з відповідача судові витрати, а саме: 2 422,40 грн сплаченого судового збору.
3. 29 вересня 2025 року Житомирський районний суд Житомирської області ухвалою передав цивільну справу на розгляд за територіальною підсудністю до Ємільчинського районного суду Житомирської області.

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції
4. 30 грудня 2025 року Ємільчинський районний суд Житомирської області ухвалив заочне рішення, яким позов задовольнив повністю та стягнув із відповідача на користь позивача заборгованість за договором №491318-КС-001 про надання кредиту від 28.02.2024 року в сумі 26 058,22 грн. та сплачений при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
5. Рішення мотивоване тим, що позивач належними та допустимими доказами довів факт укладення між сторонами 28 лютого 2024 року в електронній формі договору №491318-КС-001 про надання кредиту, виконання ним своїх зобов`язань за цим договором шляхом перерахування відповідачу кредитних коштів у розмірі 6 000,00 грн на банківську картку, а також факт неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо повернення кредиту та сплати передбачених договором платежів. Суд першої інстанції виходив із того, що кредитний договір укладено у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця, а його укладення підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта. Установивши, що строк кредитування становив 24 тижні, процентна ставка за договором визначена у розмірі 2,00000000 % в день, а термін дії договору - до 14 серпня 2024 року, суд взяв до уваги надані позивачем розрахунок заборгованості та довідку про стан заборгованості, згідно з якими за відповідачем обліковується заборгованість за кредитним договором. Оскільки відповідач коштів на погашення заборгованості не сплачував, розрахунок позивача не спростував, доказів його неправильності не подав та власного контррозрахунку не надав, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
6. ОСОБА_1 не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині суми стягнутих коштів та 12 травня 2026 року через представника Висоцького С. О. подав до Житомирського апеляційного суду через електронний кабінет підсистеми ЄСІКС «Електронний суд» апеляційну скаргу.
7. В апеляційній скарзі просив: «заочне рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 30.12.2025 року у справі №278/4707/25 - змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованості за договором №491318-КС-001 про надання кредиту від 28.02.2024 року з 26 058,22 грн до 15 600,00 грн».
8. Апеляційна скарга мотивована тим, що заочне рішення суду першої інстанції є необґрунтованим в частині стягнення нарахованих позивачем відсотків, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду щодо розміру заборгованості не відповідають фактичним обставинам справи.
9. Відповідач не заперечує факту укладення між сторонами 28 лютого 2024 року договору №491318-КС-001 про надання кредиту в електронній формі та отримання кредитних коштів у розмірі 6 000,00 грн, однак вважає безпідставним і необґрунтованим стягнення процентів у розмірі 19 158,22 грн. На думку відповідача, суд першої інстанції формально прийняв наданий позивачем розрахунок заборгованості, не перевірив його правильність, не оцінив умови кредитного договору в частині застосування стандартної та зниженої процентних ставок, а також помилково виходив із того, що відсутність контррозрахунку з боку відповідача є достатньою підставою для визнання розрахунку позивача обґрунтованим.
10. Відповідач зазначає, що за умовами договору було передбачено знижену процентну ставку, за якою загальна сума процентів за весь строк кредитування становила 8 700,00 грн, а орієнтовна загальна вартість кредиту - 15 600,00 грн, у тому числі 6 000,00 грн тіло кредиту, 8 700,00 грн проценти та 900,00 грн комісія. Натомість збільшення процентів шляхом застосування стандартної процентної ставки у разі прострочення платежів, на переконання апелянта, за своєю правовою природою є відповідальністю за порушення грошового зобов`язання, фактично виконує функцію пені та не може бути стягнуте в період дії воєнного стану з огляду на положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
11. Крім того, відповідач посилається на те, що стягнення процентів у сумі, більшій ніж 8 700,00 грн, суперечить вимогам розумності, добросовісності та справедливості, створює істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача і є наслідком несправедливих умов договору. Відповідач вважає, що суд першої інстанції не врахував правові висновки Верховного Суду щодо обов`язку суду перевіряти розрахунок заборгованості, оцінювати співмірність заявлених до стягнення сум та застосовувати положення законодавства про захист прав споживачів у кредитних правовідносинах.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
12. 08 червня 2026 року представник позивача Покрищук Антон Вікторович подав відзив на апеляційну скаргу через електронний кабінет підсистеми ЄСІКС «Електронний суд».
13. У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Бізнес Позика» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Позивач зазначає, що нараховані відповідачу проценти є платою за користування кредитними коштами, а не пенею, штрафом чи іншою мірою відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, оскільки їх нарахування здійснено відповідно до умов укладеного між сторонами договору та виключно в межах строку його дії. 
14. Також позивач вказує, що стандартна процентна ставка була погоджена сторонами в договорі, відповідала вимогам законодавства, а її застосування зумовлено недотриманням відповідачем погодженого графіка платежів. Крім того, позивач звертає увагу, що відповідач не подав власного розрахунку заборгованості та не спростував розрахунок, наданий кредитором, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги про завищення суми боргу вважає безпідставними.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
15. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2026 визначено склад суду для розгляду справи №278/4707/25: Бондар О. О. (суддя-доповідач), Шевчук А. М., Павицька Т. М.
16. Ухвалою від 27 травня 2026 року Житомирський апеляційний суд відкрив апеляційне провадження у справі. Після проведення підготовчих дій Житомирський апеляційний суд ухвалою від 10 червня 2026 року призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.
Мотивувальна частина
Обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
17. 28 лютого 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №491318-КС-001 в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через Особистий кабінет Позичальника на сайті кредитодавця. 
18. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту.
19. Відповідно до п.2.1 вказаного договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит.
20. Строк на який надається кредит 24 тижні, процентна ставка становить 2,00000000% в день. Термін дії договору до 14.08.2024 року. (а.с. 19-23).
21. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-251113/51266-БТ від 18.11.2025 року на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 .
22. 28 лютого 2024 року на картку були зараховані кошти в сумі 6 000,00 грн., якими ОСОБА_1 в подальшому активно користувався, що підтверджується випискою по вказаному картковому рахунку за період з 28.02.2024 до 14.08.2024.
23. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом та довідки про стан заборгованості за кредитним договором №491318-КС-001 від 28.02.2024 року станом на 14.08.2024 року, тобто на дату закінчення терміну дії кредитного договору ОСОБА_1 має заборгованість у загальному розмірі 26 058,22 грн., яка складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 6 000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах в розмірі 19 158,22 грн. та суми прострочених платежів за комісією в розмірі 900,00 грн. (а.с.11-15).

Позиція апеляційного суду
24. Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
25. Апеляційний суд заслухав суддю-доповідача, вивчив матеріали справи, перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, рішення суду змінити у спосіб зміни його резолютивної частини.

Оцінка висновків суду першої інстанції
26. Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( частини 1 - 5 статті 263 ЦПК України).
27. За змістом статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
28. Відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
29. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
30. Оцінюючи висновки суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить із того, що суд правильно встановив факт укладення між сторонами 28 лютого 2024 року договору №491318-КС-001 про надання кредиту в електронній формі, факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 6 000,00 грн та факт невиконання ним обов`язку щодо повернення кредиту у строки, визначені договором. Зазначені обставини відповідачем в апеляційній скарзі не заперечуються, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині є правильними та відповідають матеріалам справи.
31. Разом із тим апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості у повному заявленому позивачем розмірі 26 058,22 грн, оскільки такий висновок зроблено без належної перевірки поданого позивачем розрахунку заборгованості та без оцінки умов договору щодо порядку застосування зниженої і стандартної процентних ставок.
32. Суд першої інстанції, приймаючи розрахунок позивача, фактично обмежився посиланням на те, що відповідач його не спростував, доказів неправильності розрахунку не подав та власного контррозрахунку не навів. Однак саме на позивача покладається обов`язок довести не лише факт існування заборгованості, а й її склад, походження та розмір. Неподання відповідачем власного розрахунку не звільняло суд від обов`язку перевірити правильність нарахувань, здійснених кредитодавцем, у сукупності з умовами договору та іншими доказами у справі.
33. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статей 76, 77, 79, 80, 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, розрахунок заборгованості, поданий кредитором, не може бути прийнятий судом формально, без перевірки його відповідності умовам договору та вимогам закону.
34. Матеріалами справи підтверджується, що договором передбачено надання відповідачу кредиту в сумі 6 000,00 грн строком на 24 тижні, до 14 серпня 2024 року. Умовами договору визначено стандартну процентну ставку за кредитом у розмірі 2,00000000 % в день та знижену процентну ставку в розмірі 1,15013387 % в день. При цьому в договорі та графіку платежів за обраними клієнтом умовами визначено орієнтовну загальну вартість кредиту в розмірі 15 600,00 грн, яка складається із 6 000,00 грн тіла кредиту, 8 700,00 грн процентів за користування кредитом та 900,00 грн комісії.
35. Пунктом 3.2.1 договору передбачено, що у разі погашення кредиту згідно з погодженим сторонами графіком платежів проценти за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки. Натомість пунктом 3.2.2 договору встановлено, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів і виникає прострочення понад сім календарних днів, умови про нарахування процентів за зниженою ставкою втрачають чинність, а проценти починають нараховуватися за стандартною процентною ставкою.
36. Отже, збільшення суми процентів із 8 700,00 грн до 19 158,22 грн зумовлене не первісними умовами належного виконання договору, а саме порушенням відповідачем графіка платежів та застосуванням у зв`язку з цим стандартної процентної ставки. Тому доводи позивача про те, що всі нараховані проценти є виключно звичайною платою за користування кредитними коштами, колегія суддів оцінює критично, оскільки сам договір пов`язує перехід від зниженої до стандартної ставки саме з фактом прострочення виконання грошового зобов`язання.
37. При цьому апеляційний суд враховує, що саме по собі погодження сторонами у договорі стандартної процентної ставки не є безумовною підставою для стягнення всіх нарахованих позивачем сум. Суд зобов`язаний оцінити, чи відповідає заявлений до стягнення розмір процентів умовам договору, вимогам закону та засадам справедливості, добросовісності і розумності, особливо з огляду на споживчий характер кредитних правовідносин.
38. За змістом статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України кредитодавець має право на одержання процентів за користування кредитом, а розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються договором. Водночас свобода договору не є абсолютною та має реалізовуватися з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, визначених статтею 3 ЦК України, зокрема справедливості, добросовісності та розумності.
39. Крім того, відповідно до частини 2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. 
40. Суд апеляційної інстанції враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 12 лютого 2025 року у справі №679/1103/23, відповідно до якого суд зобов`язаний належним чином дослідити розрахунок заборгованості, перевірити його, оцінити у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, а документи, які лише констатують заборгованість у фіксованій сумі, не підтверджують її наявність, походження і розмір. У зазначеній постанові Верховний Суд також звернув увагу на необхідність оцінки явно завищених процентів у споживчому кредитуванні з погляду принципів справедливості, добросовісності та розумності.
41. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки, штрафу, пені за таке прострочення. Також встановлено, що неустойка, штраф, пеня та інші платежі, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання таких договорів, підлягають списанню кредитодавцем.
41. З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що проценти у сумі, яка перевищує 8 700,00 грн, виникли внаслідок застосування стандартної процентної ставки через прострочення відповідачем погодженого графіка платежів, тобто є додатковим фінансовим наслідком неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання. Тому, підстав для стягнення з відповідача процентів у розмірі 19 158,22 грн матеріали справи не містять.
42. Разом із тим матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн, не повернув їх позивачу, а за умовами договору та графіка платежів загальна сума процентів за користування кредитом за обраними клієнтом умовами становить 8 700,00 грн, комісія за надання кредиту - 900,00 грн. 
43. Отже, належно доведеною є заборгованість відповідача у загальному розмірі 15 600,00 грн, яка складається із 6 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 8 700,00 грн процентів за користування кредитом та 900,00 грн комісії.
44. Оскільки суд першої інстанції правильно встановив наявність між сторонами кредитних правовідносин і обов`язок відповідача повернути отримані кредитні кошти, однак неповно перевірив розрахунок заборгованості та помилково визначив розмір суми, яка підлягає стягненню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення розміру заборгованості, стягнутої з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика», з 26 058,22 грн до 15 600,00 грн.
Оцінка аргументів, викладених у апеляційній скарзі
45. Суд апеляційної інстанції зазначає, що в цілому погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки вони є обґрунтованими, узгоджуються з встановленими у справі обставинами та нормами матеріального і процесуального права, а також знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи. Мотиви такого висновку викладені у пунктах 27 - 44 цієї постанови.
Оцінка аргументів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу
46. Доводи відзиву на апеляційну скаргу про те, що відповідач не подав власного розрахунку заборгованості, не спростовують наведених висновків, оскільки обов`язок доведення заявленого розміру позовних вимог покладається на позивача, а процесуальний обов`язок перевірки розрахунку - на суд. 
47. Так само посилання позивача на погодження сторонами стандартної процентної ставки не усуває необхідності оцінити правові підстави її застосування та співмірність заявлених до стягнення сум у споживчих кредитних правовідносинах.
48. З доводами апеляційної скарги про обов`язок відповідача, як позичальника за договором, повернути отриманий кредит і сплатити відсотки апеляційний суд погоджується, однак в розмірі, який відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
49. Статтею 374 ЦПК України визначені повноваження апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
50. Відповідно до частини 4 статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення, що може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
51. Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини щодо укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів, однак помилково визначив розмір заборгованості, яка підлягає стягненню, не перевіривши належним чином обґрунтованість нарахованих позивачем процентів, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
52. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та зміну резолютивної частини рішення у спосіб викладення абзаців першого і другого у редакції цієї постанови.

Висновки щодо розподілу судових витрат
53. Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
54. Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
55. У цій справі ТОВ «Бізнес Позика» заявило позов про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 26 058,22 грн та сплатило судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422,40 грн.
56. За результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню, та зменшено її з 26 058,22 грн до 15 600,00 грн, що становить 59,87 % від ціни позову.
57. Тому судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви, підлягає відшкодуванню відповідачем пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 1 450,19 грн.
58. Крім того, відповідач подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості та сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.
59. Рішенням суду першої інстанції з відповідача було стягнуто 26 058,22 грн. В апеляційній скарзі відповідач фактично оскаржував стягнення заборгованості в частині 10 458,22 грн, просивши зменшити суму стягнення до 15 600,00 грн. За результатами апеляційного перегляду апеляційну скаргу в цій частині задоволено, а суму стягнення зменшено саме на 10 458,22 грн.
53. Отже, судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги, підлягає відшкодуванню позивачем у повному обсязі, а саме у сумі 3 633,60 грн.
54. Тому, рішення суду першої інстанції підлягає зміні також у частині розподілу судових витрат: із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1 450,19 грн; із ТОВ «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3 633,60 грн.
55. На підставі частини 10 статті 141 ЦПК України з метою звільнення сторін від обов`язку сплачувати одна одній судові витрати з ТОВ «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_3 потрібно стягнути різницю у стягнутих сумах у розмірі 2 183 грн ( 3 633,60 - 1 450,19).
55. Керуючись статтями 141, 259, 268, 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Житомирський апеляційний суд
УХВАЛИВ:
1. Задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
2. Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 30 грудня 2025 року у справі № 278/4707/25 змінити, викласти перший та другий абзац резолютивної частини рішення в такій редакції:
«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, код ЄДРПОУ 41084239) заборгованість за договором №491318-КС-001 про надання кредиту від 28.02.2024 року в сумі 15 600 (п`ятнадцять тисяч шістсот) грн 00 коп.»
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, код ЄДРПОУ 41084239) на користь ОСОБА_1 , який народився, ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 2 183 грн витрат зі сплати судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених статтею 389 ЦПК України.
Судді
О. О. Бондар (головуючий)

А. М. Шевчук

Т. М. Павицька
Повний текст судового рішення складений 27 липня 2026 року.