ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2026 Справа № 917/1262/26 
м. Полтава
Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., розглянувши матеріали за позовною заявою Полтавського обласного центру зайнятості (вул. Сінна, буд. 45, м. Полтава, Полтавська область, 36039; ЄДРПОУ 03491234)
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Матросова Максима Олександровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 175 553,31 грн
третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ" (адреса Україна, 01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ ГОСПІТАЛЬНА, будинок 12-Г, ЄДРПОУ 00032129)
Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 247 ГПК України.
Суть спору: Полтавський обласний центр зайнятості (позивач) звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення 175 553,31 грн відповідно до умов Договору про надання мікрогранту.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на невиконання відповідачем умов Договору про надання мікрогранту та Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738 «Деякі питання надання грантів бізнесу» (далі – Порядок №738), а саме на те, що відповідачем не виконане зобов`язання щодо працевлаштування двох осіб на 24 місяці в межах трирічного строку реалізації проекту.
Позивач зазначає, що відповідно до абзацу 9 пункту 20 Порядку №738, для виконання умови Договору щодо працевлаштування осіб на строк не менш як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту отримувач зобов`язаний сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із заробітної плати осіб, з якими трудові договори було укладено протягом зазначеного трирічного строку, у розмірі, не меншому, ніж розмір єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розрахований за 24 місяці з мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня року, в якому отримано мікрогрант, за кожне робоче місце, визначене відповідно до пункту 4 Порядку №738; у разі невиконання такої умови отримувач зобов`язаний не пізніше останнього робочого дня місяця, в якому закінчується трирічний строк реалізації проекту, повернути уповноваженому банку на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту, різницю між зазначеними розмірами.
Відповідач відзив на позов не надав.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу (далі – ГПК) України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідачем надані письмові пояснення від 07.09.2026, в яких відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що складеними посадовими особами позивача актами перевірки умов мікрогранту підтверджено цільове використання відповідачем коштів мікрогранту в сумі 222 916,55 грн та створення двох робочих місць; подальше звільнення працівників не може автоматично свідчити про те, що відповідач не виконав первісний обов`язок щодо їх створення; працівники були звільнені 30.06.2023 року за власним бажанням, тобто трудові відносини припинені не з ініціативи відповідача.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 ГПК України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, тобто письмові пояснення не віднесені до заяв по суті спору.
Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього (ч.4 ст.165 ГПК України).
Процесуальні дії суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2026 для розгляду даної справи визначено суддю Пушка І.І.
Згідно з ухвалою від 29.06.2026 позовна заява була залишена без руху відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України. Позивачеві надано строк для усунення недоліків позовної заяви не пізніше трьох днів з моменту вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
03.07.2026 суд отримав від позивача заяву про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 08.07.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; запропонував відповідачу не пізніше 15 днів з дня вручення цієї ухвали надати суду відзив на позов.
Цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ" та запропонував протягом 15 днів з дня вручення цієї ухвали, надати суду пояснення по суті спору відповідно до ст. 168 Господарського процесуального кодексу України; в цей же строк направити копії пояснень іншим учасникам справи, докази направлення надати суду.
17.07.2026 на виконання вимог ухвали суду третьою особою надані письмові пояснення по суті спору (вх. № 9838).
Позивач у справі - Полтавський обласний центр зайнятості звернувся до суду з заявою від 30.07.2026 (вх. №10464 від 31.07.2026) про повернення надлишково сплаченого судового збору в розмірі 665,60 грн, яка задоволена судом згідно з ухвалою від 05.08.2026.
03.09.2026 відповідач – ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи (вх. № 11906), яка задоволена судом.
07.09.2026 відповідачем подані письмові пояснення по справі (вх. № 12004, № 12018).
08.09.2026 відповідачем подане клопотання (вх. № 12059) про поновлення процесуальних строків та приєднання доказів, яке суд залишив без розгляду ухвалою від 08.09.2026.
Щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.
Як встановлено судом, позивач має зареєстрований електронний кабінет у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, відповідно ухвала суду про відкриття провадження у справі в електронному вигляді була доставлена до електронного кабінету позивача, що підтверджується повідомленнями про доставку електронного листа, залученими до матеріалів справи.
Ухвала від 08.07.2026 направлялась відповідачу засобами поштового зв`язку на юридичну адресу, згідно з даними ЄДРПОУ (вул. Пост-Острівська, буд. 2, м. Полтава), оскільки станом на момент її постановлення відповідачем не був зареєстрований електронний кабінет. Вказана ухвала була повернута органом зв`язку неотримана адресатом з відміткою, зробленою 16.07.2026: «Одержувач відсутній за вказаною адресою», в зв`язку з чим, 06.08.2026 офіційному сайті Господарського суду Полтавської області було розміщене відповідне оголошення про розгляд даної справи.
Окрім цього, ухвала про відкриття провадження у справі від 08.07.2026 також направлялась відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу, яка була вказана відповідачем в заяві на отримання гранту на власну справу як «фактичне місце провадження діяльності» (Полтавська область, Полтавський район, м. Полтава, проспект Віталія Грицаєнка, 18а, кв. 29, 36000) та була отримана адресатом 11.07.2026. 
Також ухвала була розміщена в ЄДРСР, який є відкритим для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч.1 ст.4 ЗУ «Про доступ до судових рішень»).
Судом враховується, що пунктами 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.
Разом з тим, суд зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною адресою і судовий акт повернуто у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному разі суду.
Аналогічний правовий висновок знайшов своє змістовне відображення у численних постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №908/3468/13, від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17, від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19, Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 тощо.
Окрім того, за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Таким чином, суд вважає, що ухвалу про прийняття справи до розгляду відповідач отримав 16.07.2026 (день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність адресата), а відзив на позовну заяву відповідач мав подати не пізніше 31.07.2026.
У встановлений судом строк відповідач відзиву на позов не подав. Строк на подання відзиву на позовну заяву закінчився.
Всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.
Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час розгляду справи суду не надано.
Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частини 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали, суд встановив наступні фактичні обставини.
10.07.2022 ОСОБА_1 (відповідач) підписав на Порталі «Дія» заяву № 333СQV на отримання мікрогранту в сумі 223 500,00 грн, до якої долучив проект бізнес-плану щодо виготовлення меблів та плану надходжень та витрат строком на 36 місяців (а.с.8-13).
Наказом Державного центру зайнятості від 22.07.2022 № 81 «Про надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу» (а.с.14) вирішено надати мікрогранти на створення або розвиток власного бізнесу 424 отримувачам на загальну суму 98 233 635,00 грн; згідно Додатку №1 до вищезазначеного наказу визначено список заявників, які отримали позитивне рішення комісії Державного центру зайнятості та набрали найбільшу сукупну кількість балів, у межах наявної граничної суми грантів, визначеної Мінекономіки, у період з 01.07.2022р. по 10.07.2022р. 
У списку заявників, що отримали грант, визначених в Додатку №1, зазначена заявка відповідача № 333СQV за порядковим номером 169 із сумою виплати гранту 223 500, 00 грн (а.с.18).
Як свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.89-90), 06.08.2022 була здійснена державна реєстрація відповідача як фізичної особи-підприємця; 10.01.2025 внесено запис про припинення підприємницької діяльності відповідача, а 13.01.2025 відповідач знову був зареєстрований як фізична особа-підприємець.
09.08.2022 відповідач надав до АТ «Державний ощадний банк України» (третя особа) заяву про приєднання до Договору про надання мікрогранту (а.с.26), якою приєднався до умов Договору про надання мікрогранту, оприлюдненого на офіційному сайті ДЦЗ в мережі інтернет, вільний доступ до якого здійснювався за адресою: www.dcz.gov.ua (в редакції, що діяла в період виникнення спірних правовідносин).
У вказаній заяві відповідачем зазначено, що обов`язковою умовою є забезпечення отримувачем мікрогранту протягом строку дії договору створення робочих місць у кількості 2 (два).
Згідно із банківською випискою від 02.03.2023 по рахунку відповідача, відкритого в АТ «Ощадбанк» (а.с.27), сума мікрогранту в розмірі 223 500,00 грн була зарахована 20.09.2022 на рахунок відповідача та використана ним в обсязі 222 916,55 грн.
Як свідчить зміст Акта № 333СQV перевірки дотримання умов договору мікрогранту, складеного 16.07.2025 (а.с.28-29), кошти мікрогранту використані відповідачем в сумі 222 916,55 грн за цільовим призначенням та відповідно до умов Договору, створено нові робочі місця шляхом працевлаштування 2 осіб ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) з 03.03.2023 , які були звільнені 31.08.2023 за власним бажанням; на місце звільнених осіб не було прийнято нових працівників; наймані працівники на момент складання Акта відсутні.
Вказаний вище Акт № 333СQV від 16.07.2025 підписаний відповідачем без зауважень.
Відповідно до змісту документів стосовно сплати відповідачем податків та зборів за період з липня 2022 по грудень 2025, доданих до позовної заяви (а.с.31-55), у відповідному періоді відповідачем було сплачено: 
- єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплачений за працевлаштованих працівників, на суму 18 082,09 грн;
- податок на доходи фізичних осіб, сплачений за працевлаштованих працівників, на суму 14 794,43 грн;
- військовий збір – на суму 1 232,87 грн;
- єдиний податок – на суму 13 253,85грн.
Таким чином, загальна сума сплачених відповідачем податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 20.09.2025 становила 47 363,24 грн, та є меншою за суму отриманого мікрогранту.
Різниця між сумою отриманих коштів мікрогранту (223 500,00 грн), невикористаною сумою мікрогранту, яка була повернута відповідачем АТ «Ощадбанк» (583,45 грн), та сумою сплачених податків (47 363,24 грн) складає 175 553,31 грн (223 500,00 грн - 47 363,24 грн - 583,45 грн).
09.10.2025 позивачем видано наказ № 170 «Про необхідність повернення різниці між отриманою сумою мікрогранту та сплаченими податками і зборами отримувачем мікрогранту» щодо проведення заходів, спрямованих на повернення відповідачем коштів у сумі 175 553,31 грн (а.с.62-63).
Позивачем 09.10.2025 та 31.12.2025 на поштові адреси відповідача були направлені листи № 16/06.3/2552-25 та № 16/06.3/3370-25 з вимогами повернути кошти в сумі 175 553,31 грн (а.с.64-69), які залишені відповідачем без задоволення, докази повернення грошових коштів на вказану суму надані відповідачем не були.
Під час розгляду по суті позовних вимог судом приймається до уваги наступне.
Як було встановлено судом, як станом на момент подання заяви-приєднання та укладення Договору про надання мікрогранту, так і станом на момент подання позову відповідач має статус фізичної особи-підприємця, тому справа підлягає розгляду господарським судом відповідно до положень ст.ст.4, 20, 45 ГПК України.
Правовідносини між сторонами врегульовані Законом України «Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні» та Порядком надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022р. №738 (Порядок №738).
Порядком №738 визначено процедуру надання фізичним особам, суб`єктам господарювання (далі - отримувач) мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, напрями витрат, на покриття яких використовується мікрогрант, розмір мікрогрантів, джерела фінансування, а також умови повернення отримувачем коштів.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 738 розмір мікрогранту, який надається одному отримувачу, визначається відповідно до його запиту, але не менше 50 000,00 гривень та не перевищує:
- 150 000,00 гривень у випадку зобов`язання отримувача створити одне робоче місце після отримання мікрогранту та прийняття на нього працівника;
- 250 000,00 гривень у випадку зобов`язання отримувача створити не менше двох робочих місць після отримання мікрогранту та прийняття на них працівників.
Надання мікрогрантів за рахунок джерел, передбачених абзацом сьомим пункту 1 цього Порядку, здійснюється Мінекономіки через АТ "Ощадбанк" (уповноважений банк) на підставі рішень Державного центру зайнятості, включених до подання про надання мікрогрантів (далі - подання), відповідно до договору про взаємодію між Мінекономіки, уповноваженим банком та Державним центром зайнятості (п. 6 Порядку№ 738 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Для отримання мікрогранту отримувач укладає договір мікрогранту (п.20 Порядку № 738 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 № 1969 затверджено форму договору про надання мікрогранту, який є договором приєднання у розумінні статті 634 Цивільного кодексу України і може бути укладений лише шляхом приєднання отримувача до всіх його умов в цілому шляхом надання АТ "Ощадбанк" Заяви про приєднання до умов цього договору в порядку, передбаченому цим договором, який укладається між Державним центром зайнятості та суб`єктом господарювання, щодо якого прийнято рішення про надання мікрогранту.
Згідно ч.1 ст. 634 Цивільного кодексу (далі – ЦК) України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Як було встановлено судом, відповідач 09.08.2022 надав до АТ «Державний ощадний банк України» заяву про приєднання до Договору про надання мікрогранту, якою приєднався до умов Договору про надання мікрогранту, відповідно до умов якого 20.09.2022 отримав 223 500,00 грн мікрогранту, які були використані ним в обсязі 222 916,55 грн.
Обов`язковою умовою договору мікрогранту є створення протягом шести місяців з дня укладення договору мікрогранту робочих місць залежно від розміру мікрогранту, визначеного пунктом 4 цього Порядку, та працевлаштування на них осіб на строк не менш як на 24 місяці (абзац третій пункту 20 Порядку № 738 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
У разі звільнення працівників, працевлаштованих відповідно до абзацу третього цього пункту, до закінчення дворічного строку з дня працевлаштування на їх робочі місця у межах дворічного строку працевлаштовуються інші особи (абзац четвертий пункту 20 Порядку № 738 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
У разі невиконання обов`язкової умови договору мікрогранту отримувач зобов`язаний повернути різницю між сумою отриманого мікрогранту та фактично сплаченими податками, зборами (обов`язковими платежами), єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідне рішення приймається регіональним центром зайнятості. Отримувач здійснює повернення зазначеної різниці уповноваженому банку не пізніше останнього робочого дня місяця, у якому спливає трирічний строк реалізації проекту. Уповноважений банк протягом п`яти робочих днів повертає зазначені кошти на рахунок Мінекономіки, відкритий в Казначействі, для подальшого їх перерахування до Державного бюджету України в установленому порядку. Неповернуті отримувачем кошти стягуються з нього відповідно до законодавства (абзац п`ятий пункту 20 Порядку № 738 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
В абзаці одинадцятому п.20 Порядку № 738 в чинній редакції також передбачено, що у разі коли отримувачем протягом трирічного строку реалізації проекту сплачено податки та збори, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівників, працевлаштованих згідно з цим Порядком, та/або за себе для отримувачів, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку як фізичні особи - підприємці, в сумі, що є меншою, ніж отриманий мікрогрант, різниця між сумою мікрогранту і сплаченими податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників та/або за себе для отримувачів, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку як фізичні особи - підприємці, повертається отримувачем не пізніше останнього робочого дня наступного місяця, в якому закінчується трирічний строк реалізації проекту.
Суд також звертає увагу, що аналогічні за своїм змістом зобов`язання містяться також в Договорі про надання мікрогранту ( в редакції типової форми, чинної на момент виникнення спірних правовідносин), який був укладений відповідачем шляхом подання ним заяви про приєднання від 09.08.2022.
Так, відповідно до п.1 розділу V Договору про надання мікрогранту, обов`язковою умовою є створення отримувачем протягом строку дії цього договору робочих місць залежно від розміру мікрогранту відповідно до умов Порядку, кількість яких визначається з урахуванням бізнес-плану та рішення ДЦЗ про надання мікрогранту і зазначається у заяві про приєднання.
Відповідно до п.п.1,2,5 п.2 розділу VІ Договору про надання мікрогранту, Отримувач зобов`язується:
використати кошти мікрогранту для реалізації бізнес-плану на умовах, визначених Порядком та цим договором;
виконати обов`язкову умову;
повернути до Уповноваженого банку різницю між сумою отриманого мікрогранту та фактично сплаченими відповідно до Порядку податками, зборами (обов`язковими платежами), єдиним внес ком на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невиконання обов`язкової умови.
Згідно з пунктом 21 Порядку № 738 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Державний центр зайнятості через регіональні, міські, районні, міськрайонні центри зайнятості, філії регіональних центрів зайнятості здійснює моніторинг та контроль за виконанням умов договору мікрогранту, зокрема шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності отримувача, протягом трьох років з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку або до повного виконання обов`язкової умови договору мікрогранту, визначеної абзацом третім пункту 20 цього Порядку.
У разі несвоєчасного та/або неповного виконання пунктів 20 і 21 цього Порядку сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється Державним центром зайнятості та/або регіональним центром зайнятості у судовому порядку (абзац четвертий п. 21 Порядку№ 738 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Водночас, приписи статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.
Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Як було встановлено судом, відповідачем були працевлаштовані дві особи з 03.03.2023, які були звільнені 31.08.2023, тобто період їх роботи становив менше 6 місяців; на місце звільнених осіб не було прийнято нових працівників.
Тобто, відповідач фактично виконав обов`язкову умову Договору про надання мікрогранту лише частково, шляхом створення протягом шести місяців з дня укладення договору мікрогранту двох робочих місць.
Водночас, інші зобов`язання, передбачені обов`язковою умовою Договору про надання мікрогранту та Порядком № 738, а саме щодо працевлаштування двох осіб на строк не менш як 24 місяці, протягом трирічного строку реалізації проекту, визначеного бізнес-планом, відповідачем виконані не були.
Докази працевлаштування відповідачем двох осіб на строк не менш як на 24 місяці за період реалізації проекту, тобто протягом трьох років з моменту фактичного отримання коштів мікрогранту (20.09.2022 – 20.09.2025), надані відповідачем не були.
З урахуванням викладеного, відповідно до умов Договору про надання мікрогранту та Порядку № 738 у відповідача виникло зобов`язання повернути різницю між сумою отриманого мікрогранту та фактично сплаченими податками, зборами (обов`язковими платежами), єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на спеціальний рахунок уповноваженого банку.
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 612 ЦК України унормовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом. 
Згідно з частинами 3, 4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам.
З урахуванням обставин справи, встановлених судом, заявлені позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
3. Стягнути з Матросова Максима Олександровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на рахунок Акціонерного товариства «Ощадбанк» 175553,31грн. (сто сімдесят п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят три гривні) 31 коп. суму мікрогранту (отримувач: АТ «Ощадбанк», код отримувача 00032129, надавач платіжних послуг отримувача: АТ «Ощадбанк», рахунок отримувача: НОМЕР_2 ).
4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Матросова Максима Олександровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Полтавського обласного центру зайнятості (вул. Сінна, буд. 45, м. Полтава, Полтавська область, 36039; ЄДРПОУ 03491234) – 2662,40 грн витрат зі сплати судового збору.
5. Видати накази з набранням рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).
Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя І.І. Пушко